Gladiator
PE CULMILE PUTERII, IMPERIUL ROMAN ERA VAST,
ÎNTINZÂNDU-SE DIN DEȘERTURILE AFRICII...
PÂNĂ LA GRANIȚELE DIN NORDUL ANGLIEl.
PESTE UN SFERT DIN POPULAȚIA LUMII A TRĂIT ȘI A MURIT...
SUB CONDUCEREA CEZARILOR.
ÎN IARNA ANULUl 180 D.C., CAMPANIA DE 12 ANI...
A ÎMPĂRATULUl MARCUS AURELIUS ÎMPOTRIVA TRIBURILOR BARBARE...
DIN GERMANIA SE APROPIA DE SFÂRȘIT.
O ULTIMĂ FORTĂREAȚĂ STĂ ÎN CALEA VICTORIEl ROMANE...
ȘI A PROMISIUNII DE PACE ÎN ÎNTREGUL IMPERIU.
Să trăiți.
D- le general.
Să trăiți.
Slăbiți și înfometați.
- Nimic încă? - Nici un semn.
- De când a plecat? - De aproape două ore.
Se vor lupta, d-le?
Vom ști în curând.
Soldat, ți-am ordonat să muți catapultele în față.
- Nu sunt în linie. - Sunt bine.
- Pericolul pentru cavalerie... - E acceptabil. Clar?
Au refuzat.
Oamenii ar trebui să știe când sunt cuceriți.
Tu ai ști, Quintus?
Sau eu?
Putere și onoare.
La semnalul meu, dezlănțuie iadul.
Încărcați catapultele.
Infanteria în formație pentru înaintare.
- Arcașii pe poziție. - Arcași!
Potriviți săgeata!
Fratres!
Maximus!
Peste trei săptămâni, îmi voi strânge recolta.
Imaginați-vă unde veți fi și așa se va întâmpla.
Mențineți rândurile! Stați lângă mine!
Dacă rămâneți singuri...
călărind pe câmpuri înverzite, cu soarele strălucind...
nu vă neliniștiți.
Căci sunteți pe Câmpiile Elizee și sunteți deja morți!
Fraților...
ceea ce facem în timpul vieții...
se propagă în eternitate.
Trageți!
Catapultele sunt gata, d-le!
Arcași, aprindeți!
Aprindeți!
Arcași, întindeți arcul!
Trageți!
Bine, soldați, fiți gata!
Mențineți rândurile!
Trageți!
Reîncărcați!
Mențineți rândurile!
- Întindeți arcurile! - Trageți!
Stați lângă mine!
Roma victor!
Chiar crezi că e pe moarte?
E pe moarte de zece ani.
Dacă nu ar fi fost pe moarte, nu ar fi trimis după noi.
Poate că îi e dor de noi.
Dar senatorii? Nu i-ar fi convocat dacă...
Termină, Commodus.
După două săptămâni de drum, intrigile tale continue îmi dau dureri de cap.
S- a hotărât. Va face anunțul.
Mă va numi pe mine.
Primul lucru pe care îI voi face când...
ÎI voi onora cu jocuri demne de maiestatea sa.
Primul lucru pe care îI voi face eu va fi o baie.
ÎnăIțimea Voastră?
Se pare că am ajuns, d-le.
- Sire. - Unde e împăratul?
E pe front, sire. Sunt plecați de 19 zile.
Încă mai sosesc răniți.
Calul.
Stăpâne.
Un sărut?
Ți-ai dovedit din nou valoarea, Maximus.
Să sperăm că pentru ultima oară.
Nu mai avem cu cine să ne luptăm, sire.
Rămâne întotdeauna cineva.
Cum pot să-I răsplătesc pe cel mai mare general al Romei?
Lăsați-mă să plec acasă.
Acasă.
Te onorează, cezare.
Pe tine te onorează, Maximus.
Am ratat bătălia?
Ai ratat războiul.
Felicitări, tată.
Voi sacrifica 100 de tauri pentru triumful tău.
Scutește taurii.
Onorează-I pe Maximus. El a câștigat bătălia.
- Generale. - ÎnăIțimea Voastră.
Roma te salută, iar eu te îmbrățișez ca pe un frate.
A trecut mult timp, prietene.
ÎnăIțime.
Poftim, tată. Sprijină-te de brațul meu.
Cred că a venit vremea să plec.
S- a zis cu gloria Romei.
O bătălie magnifică.
Generale, mai trăiești?
- Da. - Cred că zeii au simțul umorului.
- Probabil că zeii te iubesc. - Valerius.
Te întorci în tabără, generale, sau la Roma?
Acasă. La soție, fiu și recoltă.
Maximus, fermierul. Mi-e greu să-mi închipui asta.
Noroiul se curăță mai ușor decât sângele, Quintus.
- Uite-I. - ÎnăIțimea Voastră.
D- lor senatori Gaius și Falco.
Ferește-te de Gaius. Îți va turna o poțiune mieroasă în ureche...
și te vei trezi într-o zi spunând doar "republică".
De ce nu? Roma a fost întemeiată ca republică.
Da, iar într-o republică, senatul are puterea.
Dar senatorul Gaius nu este influențat de asta.
Pe ce poziție sunteți, g-rale? Împăratul sau senatul?
Un soldat are avantajul de a-și putea privi dușmanul în ochi, d-le senator.
Cu o armată în spate, ai putea avea o influență politică majoră.
Te-am prevenit. Acum te voi salva. D- lor senatori.
Maximus.
Voi avea nevoie de oameni buni ca tine.
Cum pot fi de folos, ÎnăIțimea Voastră?
Ești un bărbat care știe să comande.
Dai ordine, ordinele sunt ascultate, iar bătălia e câștigată.
Dar acești senatori uneltesc, se ciorovăiesc, măgulesc și amăgesc.
Maximus, trebuie să salvăm Roma de politicieni, prietene.
Pot conta pe tine când vine vremea?
Când tatăI domniei voastre îmi dă drumul, mă voi duce acasă.
Acasă? Nimeni nu are acest drept mai mult ca tine.
Nu te instala prea confortabil. S- ar putea să te chem cât de curând.
A venit Lucilla. Știai?
Nu te-a uitat.
lar acum ești un mare om.
Dacă ai fi fost bărbat...
ai fi devenit un mare cezar.
Tată.
Ai fi fost puternic.
Dar oare ai fi fost drept?
Aș fi fost, dacă așa m-ai fi învățat.
Cum a fost călătoria?
Lungă și neplăcută. De ce m-ai chemat?
Am nevoie de ajutorul tău. Cu fratele tău.
Desigur.
Te-a iubit întotdeauna.
Și...
va avea nevoie de tine acum, mai mult ca niciodată.
Ajunge cu politica.
Să ne prefacem că tu ești o fată iubitoare...
iar eu, un tată bun.
E o poveste frumoasă, nu?
Bună dimineața.
Îmi trebuie încă trei cai.
Doi! Trei!
Patru!
Unu! Doi!
M- ați chemat, cezare?
- Cezare? - Mai spune-mi o dată, Maximus.
De ce suntem aici?
Pentru gloria imperiului, sire.
Da.
Da, îmi amintesc.
Vezi harta asta, Maximus?
Asta e lumea pe care am creat-o.
Timp de 25 de ani...
am cucerit, am vărsat sânge, am extins imperiul.
De când sunt împărat, am avut doar patru ani de pace.
Patru ani de pace din 20.
Și pentru ce?
Am adus doar sabia, nimic altceva.
Cezare, viața domniei tale...
Te rog, nu îmi spune așa.
Vino, te rog.
Stai aici.
Să vorbim...
ca doi oameni simpli.
Maximus...
vorbește.
5.000 dintre oamenii mei sunt în noroiul înghețat.
3.000 sunt răniți și sângerează. 2.000 nu vor mai pleca de aici.
Nu vreau să cred că s-au luptat și au murit degeaba.
Și ce vrei să crezi?
S- au luptat pentru tine și pentru Roma.
Ce e Roma, Maximus?
Am văzut mult din restul lumii.
E barbară, crudă și întunecată. Roma reprezintă lumina.
Dar nu ai fost acolo.
Nu ai văzut ce a devenit.
Sunt pe moarte, Maximus.
Când un om își vede sfârșitul...
vrea să știe ce scop a avut viața lui.
Cum va vorbi lumea despre mine în viitor?
Voi fi cunoscut ca filozof?
Ca războinic?
Ca tiran?
Sau voi fi împăratul care a restituit Romei adevărata identitate?
A fost odată un vis ce s-a numit Roma.
Putea fi doar șoptit.
Dacă nu-I șopteai încetișor, dispărea...
așa era de fragil.
Mă tem că nu va rezista până la iarnă.
Maximus...
hai să sporovăim acum...
împreună.
Ai un fiu.
Spune-mi despre casa ta.
Casa mea e pe dealurile de deasupra Trujillo.
Un loc foarte simplu.
Pietre rozalii ce se încăIzesc la soare.
O grădină ce emană miros de ierburi ziua...
și de iasomie seara.
Dincolo de poartă, se află un plop uriaș.
Smochini, meri, peri.
Pământul e negru, Marcus, ca părul soției mele.
Viță pe pantele din sud și măslini la nord.
Ponei săIbatici jucăuși îmi necăjesc băiatul.
Vrea să fie ca ei.
Când te-ai dus ultima oară acasă?
Acum doi ani, 264 de zile și o dimineață.
Te invidiez, Maximus. Ai un cămin frumos.
Merită să lupți pentru el.
Mai ai o datorie...
pe care ți-o cer înainte de a pleca acasă.
Ce trebuie să fac, cezare?
Vreau să devii protectorul Romei, după ce mor.
Te împuternicesc...
să redai puterea poporului Romei...
și să pui capăt corupției ce a mutilat-o.
Vei accepta această mare onoare pe care ți-am oferit-o?
O refuz din tot sufletul.
Maximus...
tocmai de aceea trebuie să fii tu.
Cu siguranță un prefect, un senator...
cineva care cunoaște orașul, îi înțelege politica.
Dar nu ai fost corupt de politică.
- Dar Commodus? - Commodus nu e un om moral.
Știi asta de când erați mici.
Commodus nu poate conduce.
Nu trebuie să conducă.
Tu ești fiul pe care ar fi trebuit să-I am.
Commodus va accepta hotărârea mea.
Știe că te bazezi pe loialitatea armatei.
Am nevoie de timp, sire.
Da.
Până la apus, sper să accepți.
Îmbrățișează-mă ca un fiu.
Și mai adu-i bătrânului o pătură.
- Ești în grațiile tatălui meu acum. - Doamnă.
- Nu a fost mereu așa. - Multe lucruri se schimbă.
Multe, dar nu toate.
Stai, Maximus.
Lasă-mă să mă uit la fata ta.
- Pari supărat. - Am pierdut mulți oameni.
Ce voia tata de la tine?
Să-mi ureze noroc înainte de a pleca acasă.
Minți.
Întotdeauna am știut când minți, pentru că nu te prea pricepi.
- N-am avut niciodată abilitatea ta. - Așa e.
Dar nici nu ai avut nevoie.
Viața e mai simplă pentru un soldat.
Sau crezi că sunt fără suflet?
Cred că știi să supraviețuiești.
Stai, Maximus.
E chiar așa de groaznic să mă revezi?
Nu. Sunt obosit după luptă.
Te doare să-I vezi pe tata așa de fragil.
Commodus se așteaptă ca tata să-I numească succesor în curând.
ÎI vei sluji pe fratele meu cum I-ai slujit pe tatăI meu?
Voi sluji Roma.
Să știi...
că încă te mai pomenesc în rugăciuni.
Da, mă rog.
Mi-a părut rău când am auzit de moartea soțului tău. L-am plâns.
- Mulțumesc. - Am auzit că ai un fiu.
Da. Lucius.
Face opt ani.
Și băiatul meu are aproape opt ani.
Îți mulțumesc pentru rugăciuni.
Strămoși, vă cer să mă îndrumați.
Mamă binecuvântată, spune-mi dorința zeilor pentru viitorul meu.
Tată binecuvântat, veghează asupra soției și fiului meu.
Șoptește-le că trăiesc ca să-i strâng din nou în brațe.
Strămoși, vă onorez...
și voi încerca să trăiesc cu demnitate, așa cum m-ați învățat.
Cicero.
Da, d-le.
Nu ți se pare greu să-ți faci datoria?
Uneori fac ce vreau să fac.
În restul timpului, fac ce trebuie să fac.
S- ar putea să nu putem pleca acasă.
Ești pregătit să-ți faci datoria față de Roma?
Da, tată.
Nu vei fi împărat.
Ce vârstnic mai înțelept îmi va lua locul?
ÎI voi învesti pe Maximus...
ca împuternicit...
până ce senatul va fi pregătit să conducă din nou.
Roma va fi din nou republică.
- Maximus. - Da.
Te dezamăgește hotărârea mea?
Mi-ai scris o dată...
înșirându-mi cele patru virtuți:
Înțelepciunea...
dreptatea...
forța morală...
și cumpătarea.
Când le-am citit, am știut că nu am nici una.
Dar am alte virtuți, tată.
Ambiție.
Poate fi o virtute când ne face să excelăm.
Ingeniozitate, curaj.
Poate nu pe câmpul de luptă, dar există mai multe forme de curaj.
Devotament fată de familie...
fată de tine.
Dar nici una dintre virtuțile mele nu era pe listă.
De atunci parcă nici nu mă voiai ca fiu.
Commodus...
exagerezi.
Am cercetat fetele zeilor...
căutând să te mulțumesc, să fii mândru de mine.
Un cuvânt bun...
o îmbrățișare puternică...
în care să mă strângi la piept...
mi-ar fi iluminat sufletul pentru o mie de ani.
Ce urăști așa de mult la mine?
Commodus.
Tot ce mi-am dorit...
a fost să mă ridic la înăIțimea așteptărilor tale, cezare.
- Tată. - Commodus...
greșelile tale ca fiu...
sunt consecințele eșecului meu ca tată.
Vino.
Tată.
Aș fi măcelărit întreaga lume...
dacă m-ai fi iubit!
Maximus, împăratul are nevoie de tine. E urgent.
Jelește cu mine, frate.
Marele nostru tată a murit.
Cum a murit?
Doctorii au spus că fără dureri.
Și-a dat ultima suflare în somn.
Tată.
Împăratul îți cere să-i fii credincios, Maximus.
Strânge-mi mâna.
Ți-o întind doar o dată.
Quintus.
Ave, cezar.
Trebuie să discut cu senatorii. Îmi trebuie sfatul lor.
- Trezește-i pe Gaius și pe Falco. - Gaius și Falco.
Sabia.
Maximus, ai grijă. Nu ai fost prudent.
Prudent? Împăratul a fost înjunghiat.
Împăratul a murit din cauze naturale.
- De ce ești înarmat, Quintus? - Gărzi!
Nu te opune, Maximus.
Îmi pare rău. A fost voința cezarului.
Călăriți până în zori...
apoi executați-I.
Quintus, uită-te la mine!
Promite-mi că vei avea grijă de familia mea.
Familia ta ți se va alătura pe lumea cealaltă.
Îngenunchează.
Tată binecuvântat, veghează-mi soția și fiul.
Șoptește-le că trăiesc ca să-i strâng din nou în brațe.
Măcar oferă-mi o moarte curată.
O moarte de soldat.
Înghețul face ca lama să se lipească uneori.
Pretoriene!
Când te-ai dus ultima oară acasă?
Acum doi ani, 264 de zile și o dimineață.
Tată binecuvântat, veghează-mi soția și fiul.
Voi încerca a trăi cu demnitate, cum m-ai învățat.
Șoptește-le că trăiesc să-i strâng din nou în brațe.
...cu spada pregătită, căci restul e deșertăciune.
Șoptește-le că trăiesc ca să-i strâng din nou în brațe.
Căci restul e deșertăciune.
Tată!
Nu muri.
O să-i întâInești din nou.
Nu încă.
Nu. O curăță. Așteaptă și ai să vezi.
Nu muri.
Te vor da hrană la lei.
Valorează mai mult ca noi.
E mai bine acum?
Curată. Vezi?
ZUCCHABAR - PROVINCIE ROMANĂ
Proximo, vechiul meu prieten.
Fiecare zi e minunată când ești aici...
dar azi e ziua ta cea mai norocoasă.
Girafele alea pe care mi le-ai vândut nu se împerechează.
Se plimbă și mănâncă, dar nu se împerechează.
Mi-ai vândut girafe invertite.
- Vreau banii înapoi. - Nici vorbă.
- Îți fac un preț special. - Pentru ce?
Mi-ai văzut noua marfă? Vino să vezi.
Se luptă vreunul dintre ei? Am un meci.
Unii sunt buni pentru luptă, alții, ca să moară.
Cred că ai nevoie de amândouă genurile.
Ridică-te.
Cu ce te ocupi?
Eram vânător.
Nu, I-am cumpărat de la o mină de sare din Cartagina.
Stai jos.
Semnul legiunii.
- Dezertor. - Probabil, dar cui îi pasă?
E spaniol.
Cumpăr șase cu 1.000.
O mie? Numidianul singur valorează 2.000.
Sclavii ăștia sunt putreziți.
O aromă în plus. Nu, așteaptă!
Pot negocia.
Îți dau 2.000 pentru ei și 4.000 pentru fiare.
Fac 5.000 pentru un vechi prieten.
Haide! Cât durează să ajung până acasă?
Eu sunt Proximo.
Vă voi fi mai aproape în următoarele câteva zile...
ultimele din existenta voastră nenorocită...
decât v-au fost mamele voastre, când v-au adus urlând pe lume.
Nu am plătit bani grei ca să-mi țineți companie.
Am plătit ca să pot face profit de pe urma morții voastre.
Așa cum mamele voastre v-au fost alături la naștere...
așa vă voi fi eu la moarte.
Când veți muri, și o veți face...
veți trece dincolo în zgomotul aplauzelor.
Gladiatori...
vă salut.
Roșu.
Galben.
Bine.
Roșu.
Spaniolule!
Suficient deocamdată.
Va veni și vremea lui.
Următorul.
Spaniolule...
de ce nu te lupți?
Trebuie să luptăm cu toții.
Eu nu mă lupt.
N- ar trebui să fiu aici. Eu sunt scrib, scriu cuvinte...
și vorbesc șapte limbi.
Bine.
Mâine vei putea țipa în șapte limbi.
Poate că scribul își va câștiga libertatea.
Libertatea?
Ce trebuie să fac?
Mergi în arenă și omori.
Pe el...
pe numidian...
pe dezertor.
Și pe încă o sută.
Și când nu mai ai pe cine să ucizi, ești liber.
Nu pot face asta.
Nu?
Dar eu pot.
E semnul zeilor tăi?
Nu îi va înfuria asta?
Zeii sunt de partea ta.
Roșu e culoarea zeilor.
Vei avea nevoie de ajutorul lor azi.
Proximo!
Tot în frunte cu germanul?
Mulțimii îi plac barbarii.
În plus, mă îmbogățește.
Numidianul s-a mai luptat până acum?
Nu, e prima oară.
lar celălalt, muncitor, soldat?
E spaniol. Poate fi și eunuc, important e ce face în ring.
Cinci sute de sesterți că echipa numidianului și a spaniolului trece.
Și o sută, că doar numidianul trece.
Îmi cereți să pariez împotriva propriului om?
Nu e etic.
Dar dacă pariez 2.000?
Unii dintre voi cred că nu se vor lupta...
unii, că nu știu să se lupte.
Toți spun asta până ajung acolo.
Ascultați.
Omoară!
Înfigeți asta în carnea unui om...
și vă vor aplauda și iubi.
lar voi...
voi s-ar putea să începeți să-i iubiți...
pentru asta.
În cele din urmă, murim cu toții.
Din păcate, nu putem să ne alegem cum...
dar putem hotărî cum să ne întâmpinăm sfârșitul...
pentru ca lumea să-și amintească...
de niște bărbați.
Haide!
La stânga, ridicați scuturile!
La dreapta, scoateți săbiile!
Ucide! Ucide!
Doi câte doi: roșu cu galben.
Următorul!
Mișcă!
Uzurpatorule!
- Pleacă! - Nu o să ne conduci niciodată, Commodus!
Vine la Roma ca un erou cuceritor. Dar ce a cucerit?
Dă-i timp, Gracchus. E tânăr.
Cred că se poate descurca bine.
Pentru Roma sau pentru tine?
Du-te la mama ta, Lucius. I-ar plăcea.
- Lucius! - Mamă!
Ave, cezar!
D- lor senatori.
Roma îI salută pe noul împărat.
Supușii credincioși vă urează bun-venit, Maiestate.
Mulțumesc, Falco.
Cât despre supușii credincioși, sper că n-au costat prea mult.
- Cezare. - Gracchus.
Întreaga Romă se bucură de reîntoarcerea ta.
Sunt multe chestiuni ce necesită atenția ta.
Liniște, vă rog.
Pentru îndrumarea ta, cezare, senatul a pregătit câteva protocoale...
pentru discutarea nenumăratelor probleme ale orașului...
începând cu salubritatea publică din cartierul grecesc...
pentru a combate ciuma, care se răspândește în zonă.
Dacă împăratul...
Nu vezi, Gracchus?
Tocmai asta e problema.
TatăI meu și-a petrecut timpul studiind...
cărți de știință și filozofie.
Și-a petrecut orele din asfințit citind pergamente de la senat.
În tot acest timp, poporul a fost uitat.
Dar senatul reprezintă poporul, sire...
ales dintre oameni pentru a vorbi în numele lor.
Mă îndoiesc că multă lume mănâncă așa de bine ca tine, Gracchus.
Sau că are amante așa de frumoase, Gaius.
Cred că îmi înțeleg poporul.
Poate că cezarul va fi așa de bun și ne va împărtăși învățămintele...
vastei sale experiențe.
Se numește dragoste.
Sunt tatăI lor. Poporul e copilul meu.
ÎI voi îmbrățișa și îI voi ține strâns la piept.
Ai îmbrățișat vreodată pe cineva care moare de ciumă, sire?
Nu, dar dacă mă mai întrerupi o dată...
te asigur că o să o faci tu.
D- le senator, fratele meu e foarte obosit.
Dați-mi mie lista. Cezarul va face tot ce are nevoie Roma.
Doamnă, ca întotdeauna impuneți ascultare printr-un simplu cuvânt.
Cine se cred de îmi țin mie prelegeri?
Commodus, senatul e folositor.
Folositor? Nu fac decât să discute.
Ar trebui să fim doar noi doi și Roma.
Nici să nu te gândești. Întotdeauna a existat un senat.
Roma s-a schimbat.
E nevoie de un împărat să conducă un imperiu.
- Desigur, dar lasă oamenilor... - Iluziile?
Tradițiile.
Războiului tatălui meu împotriva barbarilor...
Chiar el a spus-o: n-a realizat nimic. Dar oamenii I-au iubit.
Oamenilor le plac victoriile.
De ce? Ei nu văd bătăliile.
Ce le pasă de Germania?
Le pasă de măreția Romei.
"Măreția Romei. "
Ce e asta?
O idee. Măreție.
- Măreția e o viziune. - Exact. O viziune.
Nu înțelegi, Lucilla?
Le voi oferi oamenilor o viziune a Romei, și ei mă vor iubi pentru asta.
Vor uita repede predicile obositoare ale câtorva bătrâni ofiliți.
Le voi oferi oamenilor cea mai mare viziune a vieții lor.
Vin alb și roșu pentru plăcerea voastră!
Jocuri.
O sută cincizeci de zile de jocuri.
E mai deștept decât am crezut.
Deștept. Toată lumea ar râde de el...
dacă nu le-ar fi frică de pretorieni.
Teamă și uimire. O combinație puternică.
Chiar crezi că poporul se va lăsa păcălit de asta?
Cred că știe ce e Roma. Roma e mulțimea.
Fă o magie și le vei distrage atenția.
la-le libertatea și tot o să vuiască.
Inima Romei ce pulsează nu e clădirea senatului.
E nisipul Colosseumului.
Le va aduce moarte...
iar ei îI vor iubi pentru asta.
Nu faci decât să omori.
Mulțimea nu vrea un măcelar, vrea un erou.
Vrem să se întoarcă.
Așa că nu-i suficient să-i tai bucăți, nu uita că ești un om de spectacol.
Spaniolule!
Așa că distrează lumea!
Nu vă distrați?
Nu de aia ați venit aici?
Spaniolul!
Ce vrei?
O fată?
Un băiat?
- Ai trimis după mine. - Așa e.
Ești bun, spaniolule, dar nu extraordinar.
Ai putea fi magnific.
Mi se cere să omor, așa că omor. Ajunge.
Ajunge în provincii, dar nu și la Roma.
Tânărul împărat organizează o serie de spectacole...
pentru comemorarea tatălui său, Marcus Aurelius.
Mi se pare amuzant...
întrucât a fost Marcus Aurelius, înțeleptul...
atotștiutorul Marcus Aurelius, cel care a interzis luptele.
În sfârșit, după cinci ani muncind pe brânci să-mi câștig traiul...
în sate infestate de muște...
ne întoarcem unde ne e locul:
la Colosseum.
Trebuie să vezi Colosseumul, spaniolule.
Cincizeci de mii de romani...
urmărind fiecare mișcare a sabiei tale...
dorindu-și să dai lovitura mortală.
Liniștea dinaintea loviturii și zgomotul de după.
Se întețește...
ca o furtună.
De parcă ai fi zeul tunetelor.
- Ai fost gladiator? - Da.
Ți-ai câștigat libertatea?
Cu mult timp în urmă, împăratul...
mi-a înmânat un rudius.
O sabie de lemn.
Simbolul libertății tale.
M- a atins pe umăr și am fost liber.
L- ai cunoscut pe Marcus Aurelius?
Nu am spus că I-am cunoscut. Am spus că m-a atins pe umăr.
M- ai întrebat ce vreau.
Vreau și eu să stau în fața împăratului...
ca și tine.
Atunci ascultă-mă. Învață de la mine.
Nu am fost cel mai bun pentru că ucideam repede.
Am fost cel mai bun pentru că mă iubea mulțimea.
Câștigă simpatia mulțimii și îți vei câștiga libertatea.
Voi câștiga mulțimea.
Le voi oferi ceva ce n-au mai văzut până acum.
Spaniolule, mergem împreună la Roma...
să trăim aventuri sângeroase.
Și marea târfă ne va alăpta...
până vom fi grași și fericiți, și nu mai putem suge.
Apoi...
după ce vor fi murit suficienți oameni...
poate îți vei câștiga libertatea.
Poftim. Folosește asta.
Tara mea e undeva acolo.
Casa mea.
Soția mea pregătește masa.
Fetele mele cară apă de la râu.
Le voi mai revedea vreodată?
Nu cred.
Crezi că îi revedem după ce murim?
Cred că da.
Dar eu voi muri curând.
Ele vor mai trăi multi ani.
Va trebui să aștept.
Tu ai aștepta?
Desigur.
Vezi tu...
soția mea...
și fiul meu mă așteaptă deja.
Îi vei reîntâIni. Dar nu încă.
Nu încă.
- Doar dacă... - Nu încă.
Nu încă.
Uite-I.
Jos!
leșiți!
Mă bucur să te revăd, prietene.
Să-mi porți noroc.
Ai mai văzut așa ceva?
N- am știut că omul poate construi astfel de lucruri.
Câștigă mulțimea.
Intră. Mișcă.
Înăuntru.
Doarme așa de bine pentru că e iubit.
Vino, frate, e târziu.
Voi face din Roma o minune a secolelor.
Asta nu înțeleg Gracchus și prietenii lui.
Îmi plesnește capul de atâtea idei.
Commodus, bea acest întăritor.
Cred că e momentul potrivit.
Aș putea anunța dizolvarea senatului...
la comemorarea tatălui nostru.
Crezi că ar trebui s-o fac?
E lumea pregătită?
Cred că trebuie să te odihnești acum.
Stai cu mine?
Încă ți-e frică de întuneric, frate?
Da.
Întotdeauna.
- Rămâi cu mine în noaptea asta. - Știi că nu o voi face.
Atunci sărută-mă.
Dormi, frate.
Având servitori surzi și muți...
îmi asigur o viață mai lungă.
Îi arestează pe învățați acum.
Pe oricine îndrăznește să cârcotească. Chiar și pe satirici și cronicari.
Și pe matematicieni.
Doar pentru a hrăni arena.
Senatul nu a aprobat legea marțială.
Pretorienii conduc acest imperiu al terorii.
Îmi e frică să ies la lăsarea întunericului.
Ar trebui să-ți fie și mai frică de ce faci ziua.
Senatul e plin de spioni, conduși de scârba aia de Falco.
Dar ce intenționează? Asta mă frământă.
Petrece zile întregi obsedat...
doar de organizarea festivalului în onoarea tatălui tău.
Neglijează și cele mai elementare atribuții de guvernare.
Ce plănuiește?
Și cu ce plătește?
Jocurile astea zilnice costă o avere, dar nu am impus noi taxe.
Viitorul.
Viitorul va plăti.
A început să vândă rezervele de grâne.
Nu se poate.
Vinde rezervele de cereale ale Romei.
Oamenii vor muri de foame peste doi ani.
Sper să savureze jocurile acum...
pentru că în curând vor muri din cauza lor.
- Romanii trebuie să afle asta. - Cum?
Vrea să dizolve senatul.
Și cine îi va preveni înainte de a fi prea târziu? Tu, Gracchus?
Tu, Gaius.
Vei ține un discurs pe treptele senatului, denunțându-I pe fratele meu?
Ca apoi să-ți vezi familia în Colosseum?
Cine ar îndrăzni?
Trăiesc în fiecare zi cu frica în sân...
pentru că fiul meu e moștenitor la tron.
Trebuie să moară.
Quintus și pretorienii ar prelua controlul.
Nu. Dacă tai capul șarpelui, nu mai poate lovi.
Lucilla, Gaius are dreptate.
Până ce nu îi anihilăm pe pretorieni, nu putem face nimic.
Și nu o să facem nimic?
Nu, copilă. Păstrăm secretul între noi.
Ne pregătim.
Atâta timp cât poporul îI susține, suntem voci fără ecou.
Suntem ca aerul.
Dar, cu fiecare zi ce trece, își face dușmani.
Într-o zi, va avea mai mulți dușmani decât prieteni.
În acea zi vom acționa.
Apoi vom da lovitura.
Dar până atunci...
suntem docili.
Suntem ascultători.
Suntem perfizi.
Hai!
Gata, ajunge.
Împăratul vrea lupte, iar eu nu vreau să-mi sacrific cei mai buni luptători.
Mulțimea vrea lupte, așa că împăratul asta le oferă.
- Aducem bătălia din Cartagina. - Masacrul din Cartagina.
De ce nu te duci la închisoare, să-i aduni pe cerșetori și pe hoți?
Am făcut asta.
Dacă vrei să sacrifici cei mai buni gladiatori din imperiu...
atunci vreau un preț dublu.
Primești suma din contract sau ți se anulează contractul.
Nu îți convine?
Atunci întoarce-te în văgăuna de unde ai venit.
Cassius, te rog. Ne poți elibera.
Gladiatorule, ție ți se spune spaniolul?
Da.
Mi-au spus că ești uriaș.
Mi-au spus că poți sfărâma craniul unui bărbat cu o mână.
Al unui bărbat? Nu.
Al unui băiat.
- Sunt cai buni în Spania? - Dintre cei mai buni.
Acesta e Argento și acesta e Scarto.
Au fost caii mei.
Mi-au fost confiscați.
Îmi placi, spaniolule. O să te aclam.
- Te lasă să te uiți la jocuri? - Unchiul meu spune că mă întăresc.
- Și ce spune tatăI tău? - TatăI meu e mort.
Stăpâne Lucius, trebuie să plecăm.
Trebuie să plec.
Te cheamă Lucius?
Lucius Verus, ca pe tata.
Mai jos!
Claudius!
- Da? - Mai multe scuturi!
Bine.
Când intră împăratul, ridicați armele, salutați-I...
și vorbiți toți odată.
Stați cu fața la împărat și nu îi întoarceți spatele.
Mergeți și muriți cu onoare.
Ave, mărite cezar!
Cezar!
Noi, care vom muri, te salutăm!
În această zi...
ne întoarcem în sfânta antichitate...
pentru a recrea a doua cădere...
a puternicei Cartagine!
Pe câmpia aridă a Zamei...
stăteau armatele invincibile...
ale barbarului Hanibal.
Mercenari și războinici feroce...
din toate națiunile barbare...
erau puși pe cuceriri devastatoare...
și nemiloase.
Împăratul vostru are plăcerea de a vă prezenta...
hoarda barbară!
A fost vreunul dintre voi în armată?
Da. Am fost sub comanda ta la Vindobona.
Mă poți ajuta.
Indiferent ce iese pe porțile alea...
avem mai multe șanse de supraviețuire dacă acționăm împreună.
Ați înțeles?
Dacă stăm împreună, supraviețuim.
Împăratul are plăcerea de a-i aduce pe legionarii...
lui Scipio Africanul!
La moarte!
Ucide!
Stați uniți.
Toți la un loc!
În formație strânsă. Rânduri oblice!
Nu aveți nici o șansă.
Scuturile în fată. Formație închisă.
Stați așa!
În același timp!
Bine.
Mențineți poziția. Jos!
Da!
Hagen!
Rândul ăsta spre car! Rândul ăsta stă cu mine!
Repede!
- leși. - Repede!
Maximus!
Un singur rând!
Am câștigat!
Stau cam prost cu istoria, Cassius...
dar nu trebuiau barbarii să piardă bătălia de la Cartagina?
Ba da, sire.
lartă-mă, sire.
Nu, îmi plac surprizele.
Cine e?
I se spune spaniolul, sire.
Vreau să-I cunosc.
Bine, sire.
Ave, barbarilor!
Înainte! Pregătiți armele!
Aruncați armele.
Gladiatorule, te cheamă împăratul.
Sunt la ordinele împăratului.
Ridică-te.
Îți meriți faima, spaniolule.
Nu cred că a mai existat un gladiator de talia ta.
Acest tânăr susține că ești Hector renăscut.
Sau Hercule?
De ce nu își arată eroul fața și nu ne spune cum se numește?
Doar ai un nume.
Mă numesc Gladiator.
Cum îndrăznești să îmi întorci spatele? Sclavule!
Îți vei scoate coiful și îmi vei spune cum te cheamă.
Mă numesc Maximus Decimus Meridius...
comandantul armatelor de nord...
generalul legiunilor Felix...
slujitor credincios al adevăratului împărat, Marcus Aurelius...
tată al unui fiu ucis...
soț al unei soții ucise...
și mă voi răzbuna în viața asta sau într-una viitoare!
Armată!
Să trăiască!
Pe loc repaus!
Maximus!
Tată.
De ce trăiește încă?
Nu știu.
Nu ar trebui să fie în viață.
Mă supără.
Sunt extrem de supărat.
Am făcut ce trebuia să fac.
Dacă ar fi ieșit cum voia tata, imperiul ar fi fost distrus.
Înțelegi asta.
Da.
Ce ai simțit când I-ai văzut?
Nimic.
Te-a rănit profund, nu?
Nu mai mult decât I-am rănit eu.
M- au mințit în Germania.
Mi-au spus că e mort.
Dacă m-au mințit, nu mă respectă.
Dacă nu mă respectă, cum mă pot iubi?
Atunci va trebui să dai de înțeles legiunilor...
că trădarea lor nu va rămâne nepedepsită.
Biată soră.
Nu aș vrea să-ți fiu dușman.
Ce o să faci?
Pe aici.
Matroanele plătesc bine ca să fie satisfăcute de campioni viteji.
Știam că fratele tău va trimite asasini.
Dar nu știam că îI va trimite pe cel mai bun.
Maximus nu știe.
Familia mea a fost arsă și crucificată de vie.
- N-am știut nimic... - Nu mă minți!
I- am plâns.
Așa cum ți-ai plâns tatăI?
De atunci trăiesc cu frica în sân.
Să nu poți să-ți plângi tatăI de teama fratelui.
Să trăiești în teroare în fiecare clipă din zi...
pentru că fiul tău e moștenitor la tron.
Am plâns.
Fiul meu era nevinovat.
Și al meu e.
Trebuie să moară și fiul meu ca să-ți câștig încrederea?
Ce contează dacă am încredere în tine?
Zeii te-au cruțat. Nu înțelegi?
Azi am văzut un sclav devenind mai puternic decât împăratul Romei.
M- au cruțat zeii?
Sunt la mila lor, având puterea doar de a distra mulțimea.
Asta este puterea.
Mulțimea reprezintă Roma.
Cât timp Commodus controlează mulțimea, controlează tot.
Ascultă-mă.
Fratele meu are dușmani, majoritatea în senat.
Dar cât timp poporul e de partea lui...
nimeni nu îndrăznește să-I înfrunte, în afară de tine.
Sunt împotriva lui, dar nu fac nimic.
Sunt câțiva politicieni care și-au dedicat viața Romei.
Unul mai presus de toți.
Dacă aranjez eu, îI vei întâIni?
Nu înțelegi?
Pot să mor în celula asta la noapte sau mâine în arenă. Sunt sclav!
Cum pot fi eu de folos?
Omul ăsta vrea ce vrei tu.
Atunci pune-I pe el să-I omoare pe Commodus!
Am cunoscut un bărbat odată...
o persoană nobilă.
Un om de principiu, care îI iubea pe tatăI meu...
și pe care tatăI meu îI iubea.
Omul acesta a slujit bine Roma.
Omul acela nu mai există.
Fratele tău și-a făcut bine treaba.
Lasă-mă să te ajut.
Da, poți să mă ajuți.
Uită că m-ai cunoscut și nu mai veni aici.
Gărzi! Doamna a terminat cu mine.
Cum te numești?
Julian Crassus.
Numele?
Marcus, sire.
Ca pe tata.
Trebuie să fi aflat de fuga lui Maximus când au găsit cele patru cadavre.
Au crezut că a fost un atac al barbarilor.
Aceștia sunt oameni buni, sire. Credincioși împăratului.
Întindeți arcurile!
Pregătiți-vă să trageți!
Poate știai tu...
și nu mi-ai spus niciodată.
- Nu știam. - Nu știai?
Dar un general are controlul deplin.
E mereu la comandă, nu-i așa?
Da, cezare.
Atunci dă comanda. Fă-o.
Foc.
Maximus.
Ai condus legiuni? Ai avut multe victorii?
- Da. - În Germania?
În multe țări.
Generale.
Ai un nume mare.
Va trebui să-ți distrugă reputația, înainte de a te omorî.
Da, în celălalt capăt.
- Senator Gaius. - Bună ziua.
Senator Gracchus.
Nu te văd prea des savurând plăcerile vulgului.
Nu pretind că sunt un om din popor...
dar încerc să fiu pentru popor.
Cezarul!
Popor al Romei!
În a patra zi a Antioh-ului...
putem sărbători a 64-a zi a jocurilor.
Prin bunăvoința sa măreață...
împăratul a dorit să ofere poporului Romei...
o luptă finală istorică.
Întorcându-se la Colosseum astăzi, după o retragere de cinci ani...
cezarul este bucuros să vi-I aducă...
pe singurul campion neînfrânt...
din istoria Romei:
legendarul Tigris din Galia!
Știe să manipuleze bine mulțimea.
Marcus Aurelius a avut un vis numit Roma, Proximo.
Nu e acesta.
Marcus Aurelius e mort, Maximus.
Noi, muritorii, suntem deșertăciune.
Deșertăciune, Maximus!
Reprezentând școala lui Antonius Proximo...
cezarul e mândru să vi-I aducă...
pe Aelius Maximus!
ÎI aclamă ca pe unul de-ai lor.
Mulțimea e schimbătoare, frate. ÎI vor uita într-o lună.
Nu, mult mai devreme.
S- a aranjat.
Noi, care vom muri, te salutăm.
Ținem cu tine, Maximus!
Luptă, termină-I!
Trage, trage!
Dă-i drumul!
- Scoate-i măruntaiele! - Omoară!
Omoară!
Maximus cel Milos!
Maximus!
Înainte, gărzi! În formație!
Ce mă fac cu tine?
Nu vrei să mori.
Suntem așa de diferiți noi doi?
lei viața altora când ești nevoit, ca și mine.
Mai am o viață de luat, și am terminat.
la-o acum.
Am auzit că fiul tău...
s- a smiorcăit ca o fetită când I-au țintuit pe cruce.
lar soția ta...
a gemut ca o târfă...
când au violat-o iar...
și iar.
Timpul în care vei fi onorat se apropie de sfârșit...
ÎnăIțime.
Generale!
- Generale! - Cicero!
- Unde aveți tabăra? - În Ostia.
- Te iubim, Maximus! - Slavă învingătorului!
Zi-le oamenilor că generalul lor trăiește. Caută-mă.
- Mișcă-te! - Caută-mă!
Te poate auzi?
- Cine? - Familia ta, în viața de apoi.
- Da. - Ce le spui?
Băiatului meu...
îi spun că ne vom revedea curând...
și să-și țină căIcâiele în jos când călărește.
Soției mele...
nu e treaba ta.
Acum îI iubesc pe Maximus pentru clemență.
Așa că nu pot să-I omor, pentru că devin și mai nemilos.
Întreaga chestiune e un coșmar infinit.
Te sfidează.
Fiecare victorie e un act de sfidare.
Mulțimea vede asta, ca și senatul.
Cu fiecare zi, devin mai îndrăzneți.
- Omoară-I. - Nu.
Nu vreau să-I fac martir.
Când m-am dus la senat azi...
le-am spus intenționat că am folosit rezervele de grâne ca să plătesc jocurile.
Ai văzut ce s-a întâmplat?
- Nimic. - Exact. Nimic.
Nici măcar un cuvânt de protest.
Chiar și senatorul Gracchus cel insolent a tăcut mâIc.
De ce?
Am auzit că există un șarpe marin...
care are o metodă neobișnuită de a-și atrage prada.
Stă pe fundul oceanului ca și cum ar fi rănit.
Dușmanii lui se apropie...
dar el rămâne nemișcat.
Dușmanii lui încep să-I muște puțin câte puțin...
dar el nu se mișcă.
Așadar...
vom sta nemișcați...
și îi vom lăsa pe dușmani să vină la noi și să ne muște.
Pune toți senatorii sub urmărire.
Cicero, prietene. Am crezut că te-am văzut pentru ultima oară.
- Credeam că ești mort. - Pe aproape.
- De când stau oamenii în Ostia? - Din iarnă.
- Cum arată? - Grași și plictisiți.
- Cine conduce? - Un prostănac din Roma.
Cât de repede pot fi pregătiți de luptă?
Pentru tine și mâine.
Trebuie să faci ceva pentru mine.
Veniți, vedeți, fiți martori.
Dacă nu ați fost în arenă, puteți urmări spectacolul aici.
Uriașul Maximus îI înfrânge pe împăratul Commodus.
Ce putem face? Îi sfidează pe toți...
făcând asta, ei...
Dumnezeule!
- L-a înfrânt! - La o parte!
Domniță! L-am slujit pe tatăI vostru la Vindobona.
- Înapoi. - Doamnă.
V- am slujit tatăI la Vindobona.
Înapoi!
L- am slujit pe g-ralul Maximus. Încă o fac.
Oprește.
Înapoi.
G- ralul vă trimite vorbă că se va întâIni cu politicianul dvs.
- Pentru loialitatea ta, soldate. - Mulțumesc, d-nă.
Lasă-ne.
D- le senator Gracchus.
Generale.
Sper că venirea mea aici, azi, îți dovedește...
că poți avea încredere în mine.
- Senatul e de partea ta? - Senatul?
Da, pot vorbi în numele lor.
Îmi poți cumpăra libertatea și să mă scoți din Roma?
În ce scop?
Să trec dincolo de ziduri.
Cu cai odihniți, gata să mă ducă în Ostia. Armata mea are tabăra acolo.
A doua zi, până pe înserat, mă întorc în fruntea a 5.000 de oameni.
Dar legiunile au comandanți noi...
loiali lui Commodus.
Dacă oamenii mei mă văd în viață, ai să vezi cui îi sunt loiali.
E o nebunie.
Nici o armată romană nu a intrat în capitală de o sută de ani.
Nu schimb o dictatură cu o alta!
S- a terminat vremea jumătăților de măsură și a discuțiilor.
Și după lovitura ta glorioasă?
Îți vei lua cei 5.000 de oameni și vei pleca?
Eu voi pleca.
Soldații vor rămâne de pază, sub comanda senatului.
Vrei să spui...
că, după ce cucerești Roma, o vei reda poporului?
Spune-mi de ce.
Pentru că asta a fost ultima dorință a unui om pe moarte.
ÎI voi omorî pe Commodus.
Soarta Romei o las în mâinile tale.
Marcus Aurelius a avut încredere în tine.
Fiica lui are încredere în tine.
Voi avea și eu.
Dar avem puțin timp.
Dă-mi două zile...
și îți voi cumpăra libertatea.
lar tu...
Să rămâi în viață...
altfel sunt mort.
Trebuie să plecăm.
Te va aștepta în picioare, la baza statuii.
Te va găsi.
Nu va funcționa.
Împăratul știe prea multe.
Pentru mine...
devine periculos.
Vei fi plătit la întoarcerea mea.
Îți dau cuvântul.
Cuvântul? Și dacă nu te întorci?
Îți mai amintești cum era să ai încredere, Proximo?
Încredere?
În cine să am încredere?
- ÎI voi omorî pe Commodus. - De ce aș vrea asta?
Mă îmbogățește.
Știu că ești un om de cuvânt, generale.
Știu că ai muri pentru onoarea ta.
Ai muri pentru Roma.
Ai muri pentru memoria strămoșilor tăi.
Dar eu, pe de altă parte...
sunt un om de spectacol.
Gărzi!
L- a omorât pe cel care te-a eliberat.
Pretorieni, stăpâne.
Stai!
Unde ai fost?
Am trimis după tine.
Te rog, frate.
Ce te tulbură?
Gracchus are o nouă iubită?
Nu știu.
Am crezut că I-ai văzut.
Îi infectează pe toți ca o boală molipsitoare.
Pentru sănătatea Romei, senatul trebuie să sângereze.
Și el va sângera.
Foarte curând.
Dar nu în seara asta.
Îți amintești ce ne-a spus o dată tata?
"Un vis...
"un vis înspăimântător...
"e viața. "
Crezi că e adevărat?
Nu știu.
Eu cred că da.
Și nu-ți pot împărtăși asta decât ție.
Deschide gura.
Știi că te iubesc.
Și eu te iubesc.
Afară! leșiți!
Mișcă!
Felicitări, generale.
Ai prieteni convingători.
Fratele meu a ordonat arestarea lui Gracchus.
Nu mai putem aștepta. Trebuie să plecăm în seara asta.
Proximo va veni la miezul nopții și te va duce la poartă.
Servitorul tău, Cicero, te va aștepta cu caii.
- Tu ai aranjat toate astea? - Da.
Riști prea mult.
Am multe de plătit.
Nu ai nimic de plătit.
Îți iubești fiul. Ești puternică pentru el.
Am obosit să fiu puternică.
Fratele meu urăște pe toată lumea, cel mai mult pe tine.
- Pentru că tatăI tău m-a ales pe mine. - Nu.
Pentru că tata te-a iubit pe tine.
Și pentru că eu te-am iubit.
Cu mult timp în urmă.
Eram altfel atunci?
Râdeai mai mult.
M- am simțit singură toată viață...
doar alături de tine, nu.
Trebuie să plec.
Bine.
Așa.
Te-am învins.
- Nu e prea târziu să te joci de-a legionarul? - Nu sunt legionar.
- Nu ești legionar? - Sunt gladiator.
Gladiator?
Gladiatorii luptă doar pentru jocuri.
Nu ai vrea mai degrabă să fii un războinic precum lulius Cezar?
Eu sunt Maximus, salvatorul Romei!
Salvatorul Romei?
Cine a spus asta?
Unde e Lucius?
Cu împăratul, d-nă.
- Nu se poate. - Ba da.
L- a luat din coș...
I- a dus la piept, chiar deasupra inimii ei.
- A mușcat-o de piept? - Da.
Vezi tu, Lucius, uneori prințesele...
se comportă bizar și fac lucruri ciudate în numele iubirii.
- Ce prostie! - Așa zic și eu.
Surioară, vino cu noi.
Îi citeam dragului de Lucius.
- Și eu am citit. - Da.
E un băiețel foarte deștept. Va fi un mare împărat într-o zi.
Am citit despre marele Marc Antoniu și aventurile sale în Egipt.
Regina s-a sinucis cu un șarpe.
Așteaptă să auzi ce s-a întâmplat cu strămoșii noștri.
Dacă ești cuminte, mâine seară îți spun povestea împăratului Claudius.
A fost trădat...
de cele mai apropiate persoane.
De rudele sale.
Au șușotit prin unghere întunecoase...
au plecat noaptea târziu...
și au conspirat.
Dar împăratul Claudius știa că plănuiau ceva.
Știa că sunt ca niște albinuțe harnice.
Într-o noapte, s- a dus la una dintre albinuțe...
s- a uitat la ea...
și i-a spus:
"Spune-mi ce ai făcut...
"albinuță harnică.
"Sau îi voi doborî pe cei care îți sunt dragi.
"Vei vedea cu ochii tăi cum mă îmbăiez în sângele lor. "
Împăratul avea inima frântă.
Albinuța îI rănise mai profund decât oricine altcineva.
Ce crezi că s-a întâmplat atunci, Lucius?
Nu știu, unchiule.
Albinuța i-a spus tot.
Deschide, în numele împăratului!
Proximo!
Deschide porțile, în numele împăratului!
Deschide porțile!
Deschide porțile, Proximo.
Vrei să mori, bătrâne?
Tine.
Totul e pregătit.
Se pare că ți-ai câștigat libertatea.
Proximo, te pândește pericolul de a deveni un om bun?
- Juba. - Moarte dușmanilor împăratului!
Deschide porțile!
Trageți!
Mișcați-vă! Formați o coloană pe stânga!
Am nevoie de câteva momente, așa că nu vă irosiți viețile.
Dacă nu vreți să participați, întoarceți-vă în celule.
Te vom aștepta aici, Maximus.
- Putere și onoare. - Du-te.
Putere și onoare.
Ochiți. Întindeți arcurile!
Deșertăciune.
Maximus!
Îmi pare rău.
S- a făcut.
Dar nepotul meu?
Dar mama lui?
Ar trebui să împărtășească soarta iubitului ei?
Sau ar trebui să fiu milos?
Commodus cel Milos.
Lucius va sta cu mine acum.
lar mama lui...
doar dacă se uită la mine...
într-un fel care îmi va displăcea...
băiatul va muri.
Dacă se hotărăște să fie nobilă...
și să-și ia viața...
băiatul va muri.
Tu...
mă vei iubi...
așa cum te-am iubit eu.
Îmi vei da un moștenitor cu sânge pur...
astfel încât Commodus...
și progenitura sa să conducă 1.000 de ani.
Nu sunt milos?
Sunt milos!
Maximus!
Sunt soldat. Ascult ordinele.
Nu i se întâmplă nimic nimănui ce nu poate duce.
Maximus!
Te aclamă.
Generalul care a devenit sclav.
Sclavul ce a devenit gladiator.
Gladiatorul ce I-a sfidat pe împărat.
O poveste impresionantă.
Acum poporul vrea să știe cum se termină povestea.
Doar o moarte celebră se potrivește.
Și ce ar putea fi mai glorios...
decât să-I provoace pe împăratul însuși pe marea arenă?
- Te-ai lupta cu mine? - De ce nu?
Crezi că îmi e frică?
Cred că ți-a fost frică toată viața.
Spre deosebire de Maximus Invincibilul, care nu cunoaște teama?
Un bărbat mi-a spus odată: "Moartea ne zâmbește tuturor.
"Omul nu poate decât să-i întoarcă zâmbetul. "
Mă întreb...
dacă prietenul tău a zâmbit când a murit.
Tu trebuie să știi.
Era tatăI tău.
L- ai iubit pe tata, știu...
dar și eu I-am iubit.
Înseamnă că suntem frați, nu?
Zâmbește-mi acum, frate.
Pune-i armura. Ascunde-i rana.
În cerc!
Quintus, sabia.
Dă-mi sabia ta.
O sabie! Dați-mi o sabie!
Săbiile în teacă.
Maximus.
Quintus.
Eliberează-mi oamenii.
Senatorul Gracchus va fi repus în drepturi.
A fost un vis numit Roma.
Se va împlini.
Acestea sunt dorințele lui Marcus Aurelius.
Eliberați prizonierii. Mergeți!
Maximus.
Lucius e în siguranță.
Du-te la ei.
Ești acasă.
Merită Roma sacrificiul unui mare om?
Așa am crezut odată.
Faceți-ne să o credem din nou.
A fost un soldat al Romei.
Onorați-I.
Cine mă ajută să-I duc?
Acum suntem liberi.
O să ne revedem.
Dar nu încă.
Nu încă.