- Ce naiba se aude? Jimmy! - Ce s-a întâmplat?
- Am lovit ceva? - Ce se aude?
Poate ai o pană de cauciuc.
Nu.
- Trage pe dreapta! - Bine.
Nu, Tommy!
E viu. Nenorocitule! Mori, nemernicule!
Uită-te în ochii mei! Mori!
De când mă știu, am vrut să fiu gangster.
BĂIEȚI BUNI
Credeam că e mai bine să fiu gangster decât președintele țării.
Chiar înainte de a căIca pentru prima oară într-o stație de taxiuri,
ca să-mi găsesc ceva de lucru, știam că vreau să fiu de-ai lor.
Acolo mi-am dat seama că locul meu e printre ei.
Aș fi ajuns cineva într-un cartier de ratați.
Ei nu erau oameni obișnuiți. Făceau ce doreau.
Parcau în dreptul unui hidrant și nu primeau amendă.
Vara, când jucau cărți toată noaptea, nimeni nu chema poliția.
Tuddy Cicero.
Tuddy se ocupa de parcarea de taxiuri, de pizzeria Bella Vista
și de alte câteva locuri, pentru fratele lui, Paul,
care era șeful cel mare în cartier.
Paulie se mișca încet.
Dar el nu trebuia să se miște pentru nimeni.
La început, părinții mei s-au bucurat că mi-am găsit de lucru aproape.
Tata, care era irlandez, începuse să muncească de la 11 ani
și s-a bucurat că îmi găsisem de lucru.
Zicea mereu că tinerii americani sunt prea leneși.
- La revedere, tată. - La revedere. la-ți prânzul!
- Pe curând, Mikey! - La revedere, Henry.
Henry, ai grijă cum traversezi. Să iei lapte!
Mama s-a bucurat când a aflat că familia Cicero
provenea din aceeași parte a Siciliei ca și ea.
Pentru mama, acesta era răspunsul la toate rugăciunile ei.
Eram cel mai norocos copil. Puteam să merg oriunde și să fac orice.
Îi cunoșteam pe toți și toți mă cunoșteau pe mine.
Băieții veneau, iar Tuddy îmi dădea cheile să le parchez Cadillac-urile.
Eram un puști, abia dacă vedeam pe deasupra volanului,
dar parcam Cadillac-uri.
Dar, la scurtă vreme, părinții și-au schimbat părerea despre slujba mea.
Pentru ei, era o slujbă cu jumătate de normă,
dar pentru mine era o slujbă cu normă întreagă.
Îmi plăcea. Cei ca tata nu pot înțelege, dar mă simțeam important.
Locul meu era acolo. Eram tratat ca un adult.
În fiecare zi, învățam să fac bani. Un dolar de aici, unul de colo...
Mi se părea că e un vis frumos.
Tata era mereu supărat.
Deoarece câștiga puțin, deoarece fratele meu Michael e handicapat,
deoarece locuiam șapte persoane într-o casă așa de mică.
Ce ar fi să-mi spui despre ce e vorba? E o scrisoare de la școală.
Zice că nu ai mai dat pe la școală de luni de zile!
Te crezi deștept, nu? Ești un vagabond!
Asta vrei să ajungi?
După o vreme, era supărat că îmi pierdeam timpul la stația de taxiuri.
Știa ce se întâmplă acolo. Din când în când, luam o mamă de bătaie.
Dar nu-mi mai păsa. La urma urmei, toti iau bătaie din când în când.
- Nu pot să mai fac livrări. - Cum adică nu mai poți?
- O să strici totul. - Tata mi-a spus că mă omoară.
Vino cu mine!
- El e, puștiule? - Nu.
- Dar el? - Nu.
- El e! - Prindeti-I!
- Scuză-mă! - Da.
Nenorocitule!
- ÎI cunoști pe puștiul ăsta? - Da.
- Știi unde locuiește? - Da.
- Tu îi duci corespondența? - Da.
De acum încolo, îmi aduci mie toate scrisorile de la școală. Ai înțeles?
Dacă mai primește vreo scrisoare de la școală, te bag cu capul în cuptor!
Se rezolvase. Nu mai primeam scrisori de la școală și nici din altă parte.
După câteva săptămâni, mama s-a dus la poștă, să facă reclamație.
Cum puteam să mă mai duc la școală, să jur credință steagului
și să ascult prostiile despre guvernul nostru?
Lui Paulie nu-i plăceau telefoanele. Nu avea telefon acasă.
Altcineva primea telefoanele lui.
Apoi răspundea telefoanelor primite de la un telefon public.
Unii oameni numai asta făceau. Primeau telefoane pentru Paulie.
Deși era foarte ocupat, Paulie nu vorbea cu șase oameni odată.
Dacă era o problemă cu sindicatele sau vreo reclamație,
Paulie nu discuta decât cu șefii.
Se discuta între patru ochi. Lui Paulie nu-i plăceau conferințele.
Nu voia să audă nimeni ce spunea el sau ce i se spunea.
Sute de oameni depindeau de Paulie și el primea o parte din ce câștigau.
Plăteau tribut, ca în locurile natale, numai că o făceau în America.
În schimb, Paulie îi proteja de cei care voiau să-i înșele.
Asta era tot. Dar cei de la FBI nu au putut să înțeleagă.
Paulie oferea protecție celor ce nu se puteau duce la poliție.
Doar atât! Era un fel de secție de poliție pentru băieți.
Oamenii mă priveau altfel. Știau că mă învârt în cercuri înalte.
Nu mai trebuia să stau la rând la brutărie, duminica dimineata.
Proprietarul știa cine sunt și venea imediat la mine.
Indiferent câți oameni erau la coadă, pe mine mă servea primul.
Vecinii nu mai parcau pe aleea noastră, deși noi nu aveam mașină.
La 13 ani, câștigam mai mult decât majoritatea bărbaților din cartier.
Aveam mai multi bani decât aveam nevoie. Aveam tot ce îmi doream.
Într-o zi, niște copii din cartier i- au dus sacoșele mamei până acasă.
Știți de ce? Din respect.
Bună, mamă. Ce părere ai?
- Privește ce pantofi am. Îți plac? - Dumnezeule! Arăți ca un gangster.
M- au împușcat! Ajutor!
Închide ușa!
Atunci am văzut pentru prima oară un om împușcat.
Mi-a părut rău pentru el. Dar Tuddy avea dreptate.
Știam că Paulie nu voia să moară cineva în clădire.
Henry, ești un idiot! Ai murdărit opt șorțuri din cauza lui.
Nu înțeleg ce naiba e cu tine! Trebuie să-I călesc pe băiatul ăsta.
Ce vremuri bune erau! Băieții erau peste tot.
Asta a fost înainte de Apalachin și de Joe Nebunul,
care a omorât un șef și a pornit războiul.
Am început să cunosc oameni. L- am cunoscut pe Jimmy Conway.
Nu avea mai mult de 29 de ani, dar era deja o legendă.
Când intra într-o încăpere, toti cei care se aflau acolo se bucurau.
Îi dădea portarului 100 de dolari doar pentru că îi deschidea ușa.
Băga sute în buzunarele dealerilor și în ale celor ce făceau jocurile.
Barmanul primea o sută doar pentru că ținea cuburile de gheață la rece.
- Jimmy, fă cunoștință cu Henry. - Îmi pare bine.
- Multumesc. - Adu-mi de băut!
Tot orașul se temea de Jimmy.
A fost închis prima oară la 11 ani,
iar la 16 ani dădea lovituri pentru șefii Mafiei.
Pe Jimmy nu îI deranja să dea lovituri. Erau afaceri.
Însă ceea ce îi plăcea cel mai mult era să fure. Îi făcea mare plăcere.
Jimmy era genul de om care inspira personajele negative din filme.
Dă-mi portofelul!
Poate știi cine suntem noi, dar noi știm totul despre tine, ai înțeles?
Era unul dintre cei mai mari contrabandiști
de băutură, țigări, lame de ras, crevete și homari.
Crevetele și homarii mergeau cel mai bine. Se vindeau foarte repede.
Acțiunile lui erau simple. Victimele îi dădeau tot.
I se spunea Jimmy "Rafinatul".
Șoferii îI iubeau. Îi dădeau informații despre transporturile bune.
Fiecare își primea partea.
- Vin după restul mai târziu. - Bine. Pe curând!
Henry, vino încoace! Salută-I pe Tommy.
- Îmi pare bine, Henry. - Veți lucra împreună.
Îmi convine.
Jimmy, ai ceva bun?
Când poliția a trimis o armată întreagă după Jimmy, el ce a făcut?
Și i-a făcut parteneri.
- Totul e în ordine? - M-aș plânge, dar cine mă ascultă?
Dă-mi un Pall Mall.
- Două Lucky. - Multumesc.
- Ce vrei? - Un Pall Mall.
- Ce faci aici? - E în ordine.
- Pentru că ți-a permis maică-ta? - Câte cartușe vrei?
- De unde ai țigările? - la-I de aici!
- Nu înțelegeți. - Tu nu înțelegi. S-a închis prăvălia.
- L-au umflat pe Henry. - Unde?
La fabrică, unde vindea țigări.
Statul New York contra Henry Hill. Dosarul nr. 704162.
Eu sunt.
Henry, vino încoace! Rămâi acolo.
Dle avocat, puteți să începeți.
- Bună, Jimmy. - Felicitări!
- Poftim cadoul de absolvire. - Pentru ce? M-au arestat.
Toti suntem arestati. Dar te-ai descurcat. Nu le-ai spus nimic.
- Credeam că ești supărat. - Sunt mândru de tine.
Te-ai descurcat ca un bărbat.
Ai învățat cele două lucruri importante în viată.
- Care anume? - Uită-te la mine!
Să nu-ți trădezi niciodată prietenii și să-ți ții gura întotdeauna.
- lată-I! - Ai spart gheața!
Felicitări, Henry!
După ce am mai crescut, mărfuri în valoare de 30 miliarde de dolari
treceau prin aeroportul Idlewild, iar noi încercam să le furăm.
Crescuserăm lângă aeroport, care era pe teritoriul lui Paulie.
Aveam prieteni și rude care lucrau acolo
și care ne anunțau ce sosea și ce pleca.
Dacă vreun camionagiu sau vreo linie aeriană ne făceau probleme,
Paulie punea sindicatul să-i sperie cu greva.
Câștigam mai mult decât cu pariurile și Jimmy se ocupa de afacere.
Când aveam nevoie de bani, jefuiam aeroportul.
Pentru noi, era mai bun decât Citibank.
- Ai un telefon? - E acolo.
Doi negri mi-au furat camionul. Îți vine să crezi așa ceva?
Eram Jimmy, Tommy și eu. Mai erau Anthony Stabile...
Frankie Carbone...
Fratele lui Mo Black, Andy Grăsanu'...
Și oamenii lui: Frankie Macaronaru'...
Freddy Nas-Teșit...
Pete Ucigașul, fratele lui Sally Îndrăznețul.
În sfârșit, Nickey Ochiosul și Mikey Franzese.
Și Jimmy Două-Ori, poreclit astfel deoarece spunea totul de două ori.
Mă duc să aduc hârtiile, să aduc hârtiile.
Ce sunt astea? Haine? Henry, am nevoie de costume, nu de haine.
- Costumele sosesc joi. - Știu, dar suntem în toiul verii.
- Ce să fac cu haine de blană? - Dacă nu le vrei, le iau înapoi.
Nu le lua, le vreau. Știi cum facem?
Le punem în frigider, cu carnea. Ce zici?
Nu concepeam să trăim altfel.
Pentru noi, oamenii corecți, care lucrau pe te miri ce,
se duceau cu metroul la lucru și-și plăteau facturile, erau ca și morți.
Erau fraieri. Nu aveau curaj. Dacă voiam ceva, noi luam, pur și simplu.
Dacă se plângea cineva,
o încasa așa de rău, că nu se mai plângea niciodată.
Devenise un obicei.
Nu o să reușesc niciodată.
Frankie, ce legătură are 520 cu 469? Nu-mi vine să cred!
Nici măcar nu sunt numere apropiate.
Henry, e floare la ureche. Să nu-ți faci griji pentru alarme.
- Trebuie să fac rost de cheie. - ÎI chem pe Jimmy.
Nu. Mă ocup eu de tot.
- Spune-i ce mi-ai spus mie, French. - E prea frumos ca să fie adevărat.
O pradă bogată vine cu Air France. Saci cu bani.
Turiștii americani își schimbă banii în franci și îi trimit aici.
- Calmează-te! - Bine.
E grozav. Nu pot fi identificați.
Singura problemă e să facem rost de cheie. Dar am găsit o soluție.
Ne cunoști pe mine și pe Frenchy. O să-I păcălim pe tipul acela.
Dacă am dreptate, va veni cam o jumătate de milion, bani gheață.
Zice că momentul ideal e în weekend. Poate sâmbătă noaptea.
Luni e o sărbătoare evreiască. Excelent!
- Dar oamenii de pază? - Paza? O ai în fată.
E bătaie de joc. Eu sunt paznicul de noapte. Eu sunt șeful.
El vine ca să-și recupereze bagajele pierdute. E perfect!
- Nu cred că va fi vreo problemă. - Dăm lovitura.
Foarte amuzantă e povestea cu jaful din Secaucus. Stăteam întins pe iarbă.
Vine la mine și-mi spune: "Ce faci aici?" "Mă odihnesc", îi zic.
"Te odihnești aici?" "Am spus că mă odihnesc!"
M- au arestat, mi-au pus tot felul de întrebări. Despre una, despre alta...
Mă întreabă: "Ce ai să ne spui, grozavule?"
Îi zic: "Ca de obicei, nimic! De ce ți-aș spune ceva?" Idiotul!
Îmi zice: "Ba o să-mi spui. "
Îi zic: "Bine, o să-ți spun ceva. Du-te și trage-i-o mă-tii!"
Ai văzut ziarul, Anthony. Mi se umflase capul ca un pepene.
Când mi-am revenit, pe cine văd în fața ochilor? Tot pe idiotul ăla.
Îmi zice: "Acum ce ai să-mi spui?" Îi zic: "Idiotule, ce cauți aici?"
"Ți-am spus să te duci și să i-o tragi mă-tii!"
Credeam că o să crape de furie.
Nenorociții! Aș vrea să fiu mai înalt măcar o dată.
Ce haios ești! Ești foarte amuzant.
- Cum adică sunt amuzant? - E amuzant ce spui.
Povestea ta e amuzantă. Ești haios.
Te referi la modul în care vorbesc?
Pur și simplu, ești amuzant. Te pricepi să povestești.
- Ce ți se pare amuzant? - Tommy, nu înțelege greșit...
Anthony, e băiat mare. Știe ce a spus. Cum adică amuzant?
Ești amuzant. Ce contează?
Vreau să înțeleg. Poate că eu sunt de vină, pentru că sunt cam amețit.
Cum adică amuzant? Ca un clovn? Te fac să râzi, să te simți bine?
Ce înseamnă amuzant? Cum adică sunt amuzant?
Pentru că povestești cu mult umor. Cum altfel?
De unde să știu eu? Tu ai spus că sunt amuzant.
Cum dracu' sunt amuzant? Ce e așa de amuzant la mine? Spune!
Las-o baltă, Tommy!
Idiotule! Era să-I duc de nas. BâIbâitule!
Frankie, ai văzut cum îI apucase bâțâiala?
Uneori, mă îndoiesc de tine. Nu știu dacă ai rezista la interogatoriu.
- lisuse! - Ce dracu' e cu tine?
Credeam că sunt arestat. Stă pe capul meu ca un vultur. Ce vrei?
Băiatul e speriat. Nu vrea să-ți aducă nota de plată.
- Cine? Chelnerul? - Te rog să-mi plătești mie.
Nici o problemă. Spune-i să mi-o treacă în cont.
Asta voiam să-ți spun. Nu e doar nota asta, îmi mai datorezi 7000.
Șapte mii de dolari nu sunt nimica toată. Nu vreau să te supăr, dar...
Nu vrei să mă superi? Mă bucur că nu intenționezi asta, Sonny.
Mă faci de râs în fața prietenilor, tratându-mă ca pe un zgârcit.
- Ești un nemernic. Cheltuim aici... - Nu mă lua așa.
Idiotul! Asta ți se pare amuzant?
Tu la ce dracu' te uiti?
Imbecilule! Nu voiai să-mi aduci nota de plată?
Îti vine să crezi ce face idiotul ăsta?
- Ar trebui să te porți și tu așa. - Ești foarte amuzant.
- Până aici, Henry! - Liniștește-te.
Vrei să auzi una bună? Idiotul m-a rugat să-i botez copilul.
ÎI costă șapte mii de dolari.
- Chiar că ești amuzant. - Termină!
Mi-e teamă. Aud tot felul de lucruri urâte.
Se poartă cu mine de parcă aș fi un gunoi.
O să fiu nevoit să fug din oraș ca să scap de el.
Nu e normal, Paulie. Nu mai pot să mă duc nicăieri.
Crezi că ești singurul? I-am certat de nenumărate ori, dar nu mă ascultă.
Dacă îi spui tu, o să înceteze. O să fiu găsit mort într-o zi.
Mă vor găsi într-o mașină, pe câmp.
ÎI știi pe Tommy dintotdeauna. Nenorocitul e un criminal de meserie.
Când plec de acasă dimineața, mă uit în urmă până ajung la mașină.
Nu pot trăi așa. Nu sunt laș. Lucrez cu tine de când mă știu.
Îmi spui ce trebuie să fac și eu mă conformez.
Ce pot să fac? Dacă puteam să fac ceva, crezi că nu aș fi făcut?
Știi bine că te-aș ajuta cu plăcere.
- Sonny, spune-i ce am vorbit. - Crezi că pot să-i spun?
Paulie, ai putea să-mi fii partener. Îți dau o parte din restaurant.
Ce vrei să spui? O parte din restaurant?
Da. E un restaurant de lux. Ai fost aici de un milion de ori.
Dacă Tommy pune mâna pe restaurant,
e ca și cum ai pune o pălărie de mătase pe capul unui porc.
Nu vreau să-I vorbesc de rău, Henry, dar e adevărat. Știu că ți-e prieten.
- Te implor să mă ajuți. - Ce pot să fac? Ce vrei de la mine?
Nu înțeleg. Habar n-am cum se conduce un restaurant.
Nu știu decât să comand mâncare. Habar n-am să conduc un restaurant.
Nu îI conduci tu, doar vii pe aici. Bucătarul e foarte bun.
Spectacolele sunt reușite. Avem prostituate cu nemiluita...
Vreau să te ajut. Ce vrei de la mine? Tommy e sămânță proastă.
- Ce să fac? Să-I împușc? - Nu e o idee rea.
lartă-mă că am spus asta. Voiam să spun că mă sperie.
Am nevoie de ajutor. Ajută-mă, te rog!
- Tu știi să conduci un restaurant? - Știe.
Stă în restaurant 24 de ore pe zi. Lumea o să-I confunde cu un scaun.
- Așa de des vine aici. - Vrei să-ți fiu partener?
Da. Ce naiba crezi că-ți spun? Te rog, Paulie!
- Nu e corect. - Nu înțelegi. Restaurantul e...
Bine. Conduci tu restaurantul. O să încerc să te ajut.
Domnul să te binecuvânteze! Mereu ai fost corect cu mine.
Paulie devenise partenerul lui. Dacă avea vreo problemă, se ducea la el.
O factură nu era în ordine, se ducea la Paulie.
Avea probleme cu poliția, cu livrările, cu Tommy, îI suna.
Însă trebuia să-i dea partea lui Paulie în fiecare săptămână.
Afacerile au mers prost? Plătești! A fost un incendiu? Plătești!
Restaurantul a fost lovit de trăsnet? Plătești!
- Pot să iau un televizor? - Te rog! Te-ai cocoșat cărându-le.
Paulie face orice. Putea trece facturi în contul restaurantului.
De ce nu? Nimeni nu plătea nimic.
Marfa venea pe ușa din față și o vindeam în spate, la preț redus.
Luam o ladă de băutură cu 200 de dolari și o vindeam cu o sută.
Nu conta, atâta timp cât făceam bani.
Când nu mai rămânea nimic
și nu mai puteam împrumuta bani de la bancă pentru băutură,
distrugeam restaurantul.
Îi dădeam foc.
Parcă ai împodobi bradul de Crăciun! Habar n-ai ce faci!
- E din Five Towns. - Cine?
Diane, evreica despre care ți-am povestit înăuntru.
Încerc să mă culc cu ea de o lună. Numai că nu vrea să ieșim singuri.
- Nu. - Ce "nu"?
Nu ti-am cerut nimic. Așteaptă să auzi ce am de spus.
- Spune! - Bine.
Nu vrea să iasă singură cu un italian.
Are prejudecăți împotriva italienilor. Îti vine să crezi?
În zilele noastre? Lumea asta se duce de râpă!
Nu pot să cred. O evreică are prejudecăți împotriva italienilor.
Nu vrea să iasă cu mine, decât dacă vine și prietena ei.
Mă gândeam să vii și tu, ca partener pentru prietena ei.
- Vezi? Eram sigur! - De ce? Ce nu-ti convine?
- Când? - Mâine seară.
- Nu pot. Mă întâInesc cu Tuddy. - Vii devreme și pleci la întâInire.
De ce mă bagi mereu în belea?
Nu-mi vorbi așa! Ce îți cer, Henry? Îti cer să-mi faci un serviciu.
Eu îti fac mereu servicii. Vreau să mă culc cu tipa asta. Mă ajuți?
Nu te înțeleg! E frumoasă!
Familia ei locuiește în Five Towns. Evreicele sunt pline de bani.
Poate că familia ei e proprietara întregii străzi. Ai avea de câștigat.
La dracu'! Tu cu evreica ta! Numai despre asta vorbești.
Trebuia să mă întâInesc cu Tuddy la ora 23 și să-I ajut și pe Tommy.
- Te-ai săturat, iubito? - Da. A fost delicios.
- Nu vreau să mă îngraș. - Am eu grijă de silueta ta.
Abia așteptam să plec.
Eu comandam desertul când ei mâncau felul întâi.
Când au ajuns la cafea, am cerut nota de plată. Aveam alte treburi.
Bea niște cafea. O să te trezească.
- Joe, adu nota de plată, te rog! - Ce faci?
- Trebuie să plec. - Unde, Henry? Abia am venit.
- Am o întâInire. Trebuie să plec. - Uitasem. Așteaptă câteva minute.
Plecăm împreună, ca să nu ieșim pe rând, ca niște idioți.
Nu puteam să-I sufăr. Mi se părea antipatic. S- a foit tot timpul.
Nu te supăra, dar mă enervează.
E lichior de anason. Îți place?
Poate vrei un pahar de Manischewitz, dar nu pot comanda așa ceva.
Gata?
Henry, liniștește-te! Abia am ajuns aici. Ce faci?
Era încă devreme când m-a băgat în mașină și m-a dus acasă.
Era ridicol.
Diane și Tommy ne-au pus să promitem
că ne vom întâIni din nou vineri seara.
Am acceptat. Bineînțeles că vineri seara Henry nu a venit la întâInire.
Îmi pare rău. Nu știu unde e. Îi plăcuseși.
Numai despre ea vorbea tot timpul.
Eram un trio, în loc să fim două perechi.
Sper că nu s-a întâmplat ceva grav. De asta mi-e teamă.
L- am rugat pe Tommy să mergem să-I căutăm.
- Tommy, ce dracu'... - Ce tupeu ai să nu vii!
Nimeni nu se poartă așa cu mine. Cine te crezi? Frankie Valli?
Calmează-te! Am uitat. Credeam că e săptămâna viitoare.
Era vinerea asta. Ai acceptat. Ești un mincinos!
Să stăm de vorbă. Liniștește-te!
Crezi că mai am chef de vorbă după ceea ce mi-ai făcut?
- Nu vreau să discutăm! - Stai puțin!
Credeam că tu nu vrei să vii la întâInire.
Păreai plictisită. Nu ai scos o vorbă. La ce puteam să mă aștept?
- Dă-mi voie să mă revanșez. - O să mă mai gândesc.
Țin minte că țipa în gura mare pe stradă, dar arăta bine.
O să mă gândesc. O să te coste scump, Hill.
Avea ochi frumoși, ca ai lui Liz Taylor. Cel puțin, așa mi se părea.
- Bună, Henry. - Ești gata?
- Da. - Să mergem!
- Stai puțin! - Ce e?
Trebuie să acoperi cruciulița. Dacă o vede mama...
- Karen! - Mamă!
Fă cunoștință cu prietenul meu, Henry Hill.
- Îmi pare bine. - Încântat de cunoștință.
Fiica mea zice că ești pe jumătate evreu.
Jumătatea mai bună.
- Multumesc. - Pe curând! Multumesc.
- Ce faci? Îți lași mașina aici? - Are el grijă de mașină.
Dacă o las în parcare, va trebui să aștept să mi-o aducă.
E mai bine să intrăm pe aici. Nu mai trebuie să stăm la rând.
- Ce mai faci? - Bine. Dar tu?
- Ce mai faci, Gino? - Salut, Henry! Ce mai faci?
De câte ori vin aici, vă găsesc și pe voi doi. Nu aveți de lucru?
- Ce mai faci? - Henry, mă bucur să te văd.
- Și eu. - Bună.
- Anthony, chiar în față. - Excelent! Multumesc.
Henry, dacă ai nevoie de ceva, anunță-mă!
Știu că așteptați o masă. Mă ocup imediat de voi. Beți ceva!
Îți mulțumesc, Tony.
- Ce mai faceti? - Mă bucur să te văd.
- Henry, ce mai faci? - Bine. Dar tu?
- Le-ai dat câte 20 de dolari. - E în ordine.
- Henry, din partea dlui Tony. - Unde e?
- Acolo. - Mulțumesc, Tony.
- Cu ce te ocupi? - Poftim?
- Cu ce te ocupi? - Lucrez în constructii.
- După mâini, nu prea s-ar spune. - Sunt reprezentant sindical.
Doamnelor și domnilor, Copacabana vi-I prezintă pe regele comediei,
Henny Youngman!
Ce mai faceti? Mă bucur să fiu aici.
Luați-o pe nevastă-mea... de exemplu.
O duc peste tot, dar mereu găsește drumul spre casă.
Am întrebat-o: "Unde vrei să mergem de ziua ta?"
Îmi zice: "Undeva unde nu am mai fost niciodată. "
"Du-te în bucătărie", i-am zis.
Dr. Wellsler e aici. E un doctor bun. I- a dat unuia șase luni de trăit.
Tipul nu a putut să-i plătească onorariul. I- a mai dat șase luni.
Mă simt bine printre voi.
"Air France" a fost un succes.
Am luat 420000 de dolari fără să scoatem pistoalele.
Am făcut ceea ce trebuia. I- am plătit tribut lui Paulie.
40... 45... 50... 60 de mii...
O să fie o vară frumoasă.
Sunt mândru de tine. Sunt o grămadă de bani pentru un puști ca tine.
Dacă te întreabă cineva de unde îi ai, i- ai câștigat la zaruri, în Vegas.
Nota de plată.
Nu. Aici trebuie să semnezi.
Să-i dau bacșiș?
- Bună, Karen. - Bună.
- Ce mai faci? - Bine, Bruce. Dar tu?
Bine.
Henry, el e Bruce. Bruce, el e Henry.
Încântat de cunoștință.
Pe curând!
- ÎI cunoști? - Da. E vecinul meu.
Într-o seară, Bobbie Vinton ne-a trimis șampanie. Era extraordinară.
Nu mi s-a părut ciudat ca un tânăr de 21 de ani are atâtea relatii.
Era foarte interesant și drăguț.
M- a prezentat tuturor. Toți se purtau frumos cu el.
El știa cum să se poarte.
Nu cumpărați peruci care vă cad de pe cap exact când nu trebuie.
Perucile lui Morrie nu cad niciodată. Nici măcar în apă.
Nu uitați, perucile lui Morrie rezistă și la uragane.
Nu vă gândiți la bani. Perucile lui Morrie sunt accesibile tuturor.
Sunati acum!
Veniți pentru probă. Nu cumpărați peruci care cad când nu trebuie.
Sunați la magazinul de peruci al lui Morrie.
Morrie, te așteaptă Jimmy. Nu ți-ai plătit datoria...
Henry, ești băiat bun. Ne-am purtat frumos unul cu celălalt.
Dar nu mi se pare rezonabil. Jimmy e lipsit de scrupule.
Pune 8 cu 5 pe Cleveland. Niciodată nu am plătit dobânzi atât de mari.
De ce tocmai mie? Mă crede idiot?
ÎI cunoști pe Jimmy. Ai împrumutat de la el. Înapoiază-i banii!
Nu am fost de acord cu o dobândă cu 3% mai mare. Mă crede nebun?
Vrei să te cerți cu Jimmy Conway? Dă-i banii și am plecat de aici.
Poate să se ducă dracului!
L- am dus eu de nas vreodată?
Puteam să-I dau pe mâna poliției și nu-i mai plăteam un sfanț!
Morrie, nu suna la poliție. Încetează!
Ai avut bani pentru reclamă. Pentru mine nu mai ai bani?
Jimmy, o să-ți dea banii.
Te omor! O să scot banii de la tine, secătură! Dă-mi banii!
- Scuză-mă, dragă. - O să-ti dea banii.
Morrie la telefon. Cine e? E aici.
- Jimmy, îmi pare rău. - Să-ți pară!
Să nu-mi mai faci așa ceva. Dă-mi banii, ai auzit?
A trebuit să bat drumul până aici! Dă-mi banii!
Ți-i dau. O să ți-i primești.
Karen, vorbește mai rar.
Unde? Rămâi acolo. Să nu te miști!
- Ce s-a întâmplat? - Era Karen.
- Să-mi dai banii azi! - Bine.
Îți promit, Jimmy!
Ce s-a întâmplat? Ești teafără?
- Da. - Cine te-a atacat? Ce ti-a făcut?
Vecinul meu, care locuiește vizavi și pe care îI cunosc de o viață.
- Ce ti-a făcut? - A început să mă pipăie.
Mă trăgea spre el. I- am spus să înceteze, dar nu a vrut.
L- am lovit și s-a înfuriat rău.
M- a scos din mașină.
- Ești sigură că nu ai pățit nimic? - Da.
Du-te în casă și calmează-te. Spală-te!
Ce vrei, dobitocule?
- Ești nebun? - Ce faci?
Îți jur pe mama că te omor dacă o mai atingi vreodată!
Nu trage!
Poftim! Ascunde pistolul. Te simți bine?
Da.
Știu că unele femei, cum ar fi prietenele mele apropiate,
ar fi plecat dacă prietenul lor le-ar fi dat un pistol să-I ascundă.
Dar eu, nu. Trebuie să recunosc că mie îmi plăcea.
- lată ce vom face... - Mama vrea o sticlă de Brioschi.
De ce nu poți să fii ca Henry? Și-a găsit o fată frumoasă, se însoară.
În curând, va avea o familie. Tu încă mai alergi după fuste.
Parcă ar fi avut două familii.
Prima oară când m-a prezentat tuturor, a fost o nebunie.
Paulie și frații lui aveau mulți fii și nepoți.
Aproape pe toți îi chema Peter sau Paul.
Era de necrezut.
Ți-I prezint pe Paulie jr, nepotul meu. lar el e Petey.
Cred că erau peste 20 de Peter și Paul la nuntă.
Și toți erau căsătoriți cu fete care se chemau Marie.
lar fetele lor se chemau tot Marie.
El este Pete. Adică Paulie. Îi încurc și eu.
Când s-au terminat prezentările, mă simteam ametită.
- Paulie, nu era nevoie... - Îti doresc o viată fericită.
Bun venit în familie, draga mea. Vii duminică la masă?
Ce frumoasă e! Îmi vine să plâng.
Karen, o mică atenție ca să vă ajute la început de drum.
- Geanta! - Care geantă?
Geanta în care am pus plicurile cu bani.
- Nu-ți face griji. Nu o fură nimeni. - Bine.
- Nu a sunat? - E cu prietenii lui.
- Cum poate să nu dea un telefon? - E adult.
- Nu trebuie să sune mereu. - Atunci, de ce nu cumpără o casă?
Nu începe! Tu ai vrut să locuim aici.
Locuiti aici de o lună. Știu că, uneori, nu vine acasă toată noaptea.
- Ce fel de oameni sunt ăștia? - Ce vrei să fac?
Ce să faci? Nu e evreu. Știai cum trăiesc, ce fel de oameni sunt?
TatăI tău nu a lipsit noaptea de acasă fără să sune.
Tata nu a lipsit de acasă niciodată! Nu-I amesteca și pe el!
- Habar n-ai ce simt eu! - Ce simti acum?
- Nu știi unde și cu cine e. - E cu prietenii lui. Tată!
Lasă-I în pace! A suferit destul.
Nu a mai avut o digestie bună de șase săptămâni.
Unde ai fost? De ce nu ai sunat?
Ne-am făcut griji. Un om însurat nu lipsește atât de acasă.
- Mamă, taci! - Oamenii normali nu se poartă așa!
Ce e cu tine? Henry, are dreptate. Nu ești normal.
Ce e cu tine, Henry? Ce fel de om ești?
Ce soi de oameni sunt?
Soții noștri nu aveau program fix de lucru,
dar mi-am dat seama care e deosebirea
când ne-am întâInit la Mickey.
- De unde ești, Karen? - Din Lawrence.
Din Long Island. E frumos. Eu sunt din Miami. Ai fost vreodată acolo?
- Nu. - E un rai pentru evrei.
- Angie, nu te mai scărpina. - Mi-ar plăcea să-I pocnesc.
- Roșcatul care arată ca un fermier? - Când intru, mereu mă pipăie.
I- am spus: "Dacă mai pui mâna pe mine, ți-o tai!"
- Vorbește serios. - Habar n-are ce norocos e!
- Dacă îi spun lui Vinnie, o pățește. - Nu poți să-i spui. L-ar omorî.
Nu-mi plac secretele, dar Vinnie I-ar omorî și ar fi închis pe viață.
- Tu ai probleme? Dar Jeannie? - Ce s-a întâmplat?
S- a iscat o ceartă la un joc de cărți. Fiul ei a scos pistolul.
Arma s-a descărcat. Un puști a fost omorât.
Bunica lui află că e la închisoare, face atac de cord și moare.
Acum, soțul și fiul lui Jeannie sunt la închisoare, iar mama ei, la capelă.
- Fii serioasă! - Jeannie s-a apucat de băut.
- Poate că e deprimată. - Scutește-mă! E bețivă.
Dacă i se întâmplă ceva rău cuiva, îI vezi ca un sfânt.
Nu aveau tenul fin și se fardau prea mult. Nu arătau prea bine.
Păreau trecute. Se îmbrăcau cu haine ieftine.
În general, cu pantaloni și cu tricoturi.
Nu se trezește dimineața. Stă tot timpul în cămașă de noapte.
Femeia asta nu e un înger.
Vorbeau despre copiii lor obraznici,
pe care îi băteau cu coada măturii și cu cureaua.
Dar copiii tot nu le ascultau.
Când a venit Henry să mă ia, eram amețită.
Nu știu dacă pot trăi așa. Ce s-ar întâmpla dacă ai fi închis?
- Karen! - Mickey zicea că soțul lui Jeannie...
Știi de ce a fost închis? Fiindcă voia să scape de ea.
Să-ți spun ceva. Un om ajunge la închisoare numai dacă se lasă prins.
Ăștia nu plănuiesc totul. Eu știu ce fac. Noi punem totul la cale.
Știi cine sunt cei care sunt închiși? Hoții negri. Știi de ce sunt prinși?
Pentru că adorm în mașina cu care trebuie să fugă.
Nu îți mai face griji, iubito. Vino încoace!
După o vreme, totul a început să mi se pară normal.
Nu mai consideram că încalcă legea.
Henry se ocupa de afaceri și făcea escrocherii, ca să mai scoată un ban.
Alti bărbati stăteau toată ziua și se mulțumeau cu ce le pica.
Soții noștri nu erau chirurgi, ci muncitori.
Ca să scoată un ban în plus, erau nevoiți să-i înșele pe alții.
Unde e valiza, gunoiule? Ușor!
- Nu mișca! - Las-o mai moale!
- Frankie! - Urcă în mașină!
la-ți pălăria! O să asigur eu paza.
Ai văzut ce repede ni i-a dat?
Să mergem la vizuină și să împărțim prada, borfașule!
Toți eram prieteni. Niciodată nu vedeai un străin în mijlocul nostru.
Fiind mereu împreună, mi se părea cu atât mai normal.
- Bună ziua, dnă Hill. Poliția. - Detectivii Deacy și Silvestri.
- Avem mandat de percheziție. - Vă rog să-I citiți și să-I semnați.
- Oriunde? - Da.
Va dura puțin. Trebuie să verificăm totul.
- Vreti cafea? - Nu, mulțumim.
- Să fiti atenti! - Ne ducem să ne facem treaba.
Mereu ne deranjau, mereu voiau să-I întrebe ceva pe Henry.
Veneau cu citații și cu mandate și mă puneau să le semnez.
De obicei, voiau bani, ca să închidă ochii dacă găseau ceva.
Mereu îi întrebam dacă vor cafea.
Unele soții, ca Mickey Conway, le vorbeau urât și scuipau pe podea.
Pe propria-i podea. Nu puteam să înțeleg asta.
Era mai bine să fii amabilă și să-ți suni avocatul.
Făceam totul împreună și eram mereu în aceeași companie.
La aniversări, la botezuri. Nu ne vizitam decât între noi.
Femeile jucau cărți.
Când se năștea un copil, Mickey și Jimmy erau primii la spital.
În vacanțe, mergeam împreună, fără străini.
Începuse să mi se pară normal.
Eram chiar mândră că am un sot gata să-și riște viața ca să facă bani.
Vine mama să stea cu copiii mâine seară.
- Nu pot, Karen. - De ce?
Pur și simplu, nu pot. Sunt ocupat.
Numai mâine seară poate să stea cu ei. Te rog!
Karen, nu pot. Ce vrei să fac?
- Trebuie să plec. - Stai puțin!
- Ce e? - Îmi dai bani pentru cumpărături?
De cât ai nevoie?
- Cât? - Atât.
- Poftim! - Atât.
Sărută-mă!
Poftim! Ne vedem mai târziu.
Bine!
- Batts, bine ai venit acasă! - Vito, arăți extraordinar!
Cum o mai duci?
- Bună, iubito. Ce mai faci? - Bună, Billy. Sunt bine.
Luati loc! Beti ceva? Dă de băut la toată lumea.
- Dă-le și irlandezilor de băut. - Nu e decât un irlandez aici.
- Sărbătorim ceva. Noroc! - Bine ai revenit printre noi!
- Mă bucur că m-am întors acasă. - Bun venit!
El e prietenul meu Jimmy. El e Henry, proprietarul barului.
- Încântată de cunoștință. - Ea e Lisa.
Tommy, la patru ace, mai matur și în căutare de distracții. la te uită!
La dracu'! Am uitat că sărbătoriti întoarcerea lui gură-spartă.
- Tommy, vino încoace! - Mă duc să-I salut.
- Ce mai faci, Billy? - Nu te-am mai văzut de șase ani.
- Ce mai faci, Billy? - Sfinte Sisoe!
- Arăti bine. Cum te simti? - Îmi strici costumul!
"Îmi strici costumul!" Ticălosule! Te știu de o viață.
- Nu te mai da mare! - Nu mă scoate din pepeni, Billy.
Tommy, ca să te scot din pepeni ți-aș spune să-ți iei cutia de lustragiu.
Puștiul ăsta era nemaipomenit. I se spunea Tommy Lustragiul.
Îți lustruia pantofii de-ți făceai mustața în ei.
Era cel mai bun. Și scotea bani buni cu asta.
- Noroc, Tommy! - Nu mai lustruiesc pantofi, Billy.
- Poftim? - Nu mai lustruiesc pantofi.
Poate că nu ai auzit. Ai fost plecat multă vreme.
- Nu mai lustruiesc pantofi. - Calmează-te!
Ce te-a apucat? Vreau doar să te necăjesc puțin.
- Glumeam. - Nu mi s-a părut. E lume aici.
Tommy, glumeam. Sărbătorim întoarcerea mea acasă.
Nu te-am mai văzut de mult, te necăjeam puțin și-ți sare țandăra.
- Scuză-mă! Nu am vrut să te jignesc. - Așa e. Îmi cer scuze. E în ordine.
Acum du-te și ia-ți cutia de lustragiu!
Jigodie! Lepădătură!
Haide! Lăsati-I să vină!
Nenorocitule! Henry, a plătit bani grei să ajungă unde e. Prefăcutul!
Calmează-te! Nu te enerva.
Nenorocitule! Țineți-I aici pe ticălos!
- Te simți puternic? - E beat. Nu voia să te jignească.
Nu voia să mă jignească? Ești nebun? Învățați-I să se poarte.
- Jimmy, așa este drept! - E în ordine.
Ne îmbrățișăm și, după două minute, se poartă ca un nebun.
L- ai insultat și tu. Ai întrecut puțin măsura.
- Nu I-am insultat. - Ba da.
Nu am insultat pe nimeni. Dă-ne de băut!
Să mai luăm un rând din partea casei.
- Fac eu cinste. - Nu.
Nu, Billy. Bem din partea casei.
ÎI bat măr. Am bătut pe mulți la pârnaie.
Îmi strică petrecerea.
S- au schimbat vremurile. Ai fost închis șase ani.
Mi-am ispășit pedeapsa. Am venit acasă și vreau ce mi se cuvine.
Am guri de hrănit. Înțelegi?
Închide ușa!
Lasă-mă să-I împușc în gura aia mare!
- Mi-am stricat pantofii. - Oamenii lui îI vor căuta.
Nu-i a bună. Ce facem cu el? Nu-I putem arunca în stradă.
Nu-ți face griji. Știu un loc unde nu-I vor găsi niciodată.
- Mai adu câteva fete de masă. - Să nu-ți pătăm podeaua cu sânge.
Henry, deschide portbagajul!
O să iau o lopată de la mama.
- Are o lopată pe aici, pe undeva. - Unde?
Faceți liniște! Nu vreau s-o trezim.
- lată cine a venit! - Mamă, de ce nu dormi?
- Ce s-a întâmplat? - Nimic.
Am lovit ceva pe șosea. O să-ți povestească Jimmy.
Jim, nu te-am mai văzut de mult. Ce a pățit? Nu-mi place să-I văd așa.
- Spuneți-mi ce s-a întâmplat. - De ce nu dormi la ora asta?
- Ați venit toți trei și credeam că... - Știi cât e ceasul?
Mă bucur să-I văd. Intrați și faceți-vă comozi.
- Vă pregătesc ceva de mâncare. - Nu. Du-te la culcare!
Nu pot să dorm cât timp e acasă. Nu I-am mai văzut de mult. Intrati!
- Plăcinta e bună, dar prea sățioasă. - Spune-mi pe unde ai mai fost.
- Nici măcar nu m-ai sunat. - Mamă, am lucrat noaptea.
Și?
În noaptea asta, am plecat la plimbare și am lovit o căprioară.
De aceea suntem murdari de sânge.
Ți-a spus Jimmy înainte să mă duc să mă schimb. Am nevoie de cutitul ăsta.
- Pot să-I iau? - Da. Dar să mi-I aduci înapoi.
Bietul animal! L-am lovit și laba lui... Cum se cheamă?
Copită.
Și-a prins copita în masca din față. Trebuie să i-o tai.
Fac un păcat dacă o las acolo. Îți aduc cuțitul după ce tai copita.
- E delicioasă. - Multumesc.
- Găsește-ți și tu o fată frumoasă. - Am o fată frumoasă în fiecare seară.
Dar găsește-ți una cu care să te așezi la casa ta.
Fac asta în fiecare seară, iar dimineata sunt liber.
Te iubesc. Aș vrea să stau cu tine.
De ce nu te așezi la casa ta?
Ce mai face prietenul tău Henry? Ce ai pățit? Nu prea vorbești.
- Vorbește și tu. De ce taci? - Mănâncă puțin, vorbește puțin...
- Prefer să ascult. - Ai pățit ceva?
Îmi amintești de copilărie. Prietenii apropiați își făceau vizite.
Era unul care nu vorbea niciodată. Nu scotea o vorbă toată noaptea.
Cineva I-a întrebat: "Ce-ai pățit, prietene? Nu ai nimic de spus?"
Zice: "Ce să spun? Că mă înșală nevastă-mea?"
Ea îi zice: "Taci! Vorbești întruna!"
- În italiană, sună mai bine. - Cornuto contento.
- Ce înseamnă? - Că se mulțumește să fie un idiot.
Nu-i pasă cine știe. El e mulțumit.
- V-a spus Tommy de tabloul meu? - Nu.
- Priviti! - E frumos.
Ăsta-mi place. Un câine merge într-o direcție, celălalt, în direcția opusă.
Unul merge spre est, celălalt spre vest. Ce contează?
Bătrânul zice: "Ce vreti de la mine?" E cărunt.
- Ce frumos! Câinele seamănă cu el. - Seamănă cu cineva cunoscut.
Fără barbă. El e!
Cei mai mulți acceptau crimele.
Era singura cale de a-i face pe toți să asculte. Nu ascultai, erai omorât.
Toți știau regula. Uneori, chiar dacă ascultai, tot erai omorât.
Execuțiile deveniseră un obicei pentru unii.
Începeau să se certe și, până să-ți dai seama, unul era omorât.
Se împușcau între ei tot timpul. Era normal să împuști pe cineva.
Billy Batts era o problemă serioasă, foarte delicată.
Tommy omorâse un mafiot.
Batts făcea parte din familia Gambino și avea imunitate.
Trebuia să ai un motiv întemeiat ca să omori un mafiot.
Trebuia să ți se acorde permisiunea. Altfel, tu erai omorât.
Sâmbătă seara ieșeam cu soțiile, iar vineri seara, cu prietenele.
Săptămâna trecută, I-am văzut pe Sammy Davis jr. Ce artist bun e!
Face imitatii. Imită atât de bine!
E incredibil. O fată albă se poate îndrăgosti ușor de el.
- Poftim? - Nu eu.
Dar unele fete, da. Ca suedeza aceea.
- Ești de acord cu astfel de relații? - Las-o mai moale!
Vreau să fiu sigur că nu îI sărut pe Nat King Cole. Înțelegi?
Nu mă refeream la mine, ci la alte fete. Are personalitate.
Personalitate! Îi place personalitatea.
E talentat. Înțeleg ce vrei să spui, dar fii atentă cum spui.
Poți fi înțeleasă greșit.
Am spus că e talentat. E incredibil.
Să nu mai discutăm. Am înteles ce ai vrut să spui. E foarte talentat.
Bună, Paulie. Ce mai faci?
Ce ai auzit despre întâmplarea aia?
- Despre cea din Brooklyn? - Nu. Despre tipul din centru.
- Care locuiește lângă Christie? - Nu.
Cel care a dispărut la o stradă de Christie. Cel care a făcut pârnaie.
- Știi la cine mă refer? - Da.
ÎI chema Batts. Oamenii lui îI caută peste tot. Mai bine I-ar lăsa unde e.
Nimeni nu știe ce s-a întâmplat cu el.
A venit la restaurant într-o seară, apoi a dispărut.
Vezi dacă poți să afli ceva. Mă toacă la cap cu idiotul ăsta.
Bine.
Să mâncăm!
Henry!
Avem o problemă. Știi treaba aia de care ne-am ocupat în nord?
- Am vorbit cu Paulie despre asta. - Trebuie să-I scoatem de acolo.
Trebuie să-I dezgropăm. Au vândut terenul și vor să construiască case.
- Jimmy, au trecut șase luni. - Nu contează.
Henry, grăbește-te! Mama pregătește ardei copți cu cârnați.
- Henry, am găsit un braț. - Ce poantă bună!
- Am găsit un picior. - Și o aripioară.
Preferi copanul sau aripioara? Sau îți plac doar inima și plămânii?
Ce urât pute!
Haide, fetelor!
- Henry, ce s-a întâmplat cu mașina? - Plecati! Am lovit un sconcs.
Ce urât miroase, Henry!
I- am luat lui Janice un apartament lângă "The Suite".
Acum puteam să-mi petrec la ea câteva nopți pe săptămână.
Karen stătea acasă cu copiii și nu mă întreba niciodată nimic.
- Mobila e "Maurice Valencia". - Seamănă cu mobila "Roma".
E toată din mătase, adusă din Thailanda.
Veniti să vă arăt dormitorul.
- Tommy, ține-I tu, te rog! - Sigur. O să mănânc câinele diseară.
- Vă place bolul ăsta de cristal? - E foarte frumos.
Aici ne petrecem aproape tot timpul.
Îmi place aranjamentul floral.
Mă simteam bine cu Janice. Devenise neglijentă la serviciu
și a trebuit să lămuresc lucrurile cu șeful ei.
Janice poate să facă ce vrea. Ai înțeles?
Poti să te duci la cine vrei.
Dacă îmi mai închizi telefonul, o să ai de-a face cu mine!
- Las-o în pace! - Ești un animal!
Spider, adu-mi un Cutty cu apă!
- Voi ati mâncat? - Mor de foame.
- Îmi convin cărtile. - Îti convin?
M- am bâIbâit cumva? Îmi convin cărtile.
Sunt cumva un miraj? Ți-am spus să-mi aduci ceva de băut.
- Voiai ceva de băut? - Ti-am zis să-mi aduci ceva de băut.
Am crezut că ai spus: "Nu vreau nimic, Spider. "
Nu. Drept cine mă iei? Un terchea-berchea?
Nu. Mi s-a părut că cineva a spus: "Spider!" Credeam că e Henry.
Spider, ești un nenorocit bâIbâit.
- Ai spus: "Nu vreau nimic, Spider. " - Tu ai ceva. Ai probleme serioase.
- Ai spus: "Nu vreau nimic, Spider. " - Eu n-am nimic, tu ai, idiotule!
Mi s-a părut că ai spus...
"Mi s-a părut"! Ai avut ceva cu mine toată noaptea.
- Dacă vrei ceva de băut, îți aduc. - Adu-mi! Mișcă, idiotule!
Te miști ca Stepin Fetchit!
Pentru ceilalți alergi. Aleargă și pentru mine, tâmpitule! Dansează!
Adu-mi băutura în pași de dans. Cum se cheamă filmul ăla cu Bogart?
- Care film? - În care era cowboy.
- "The Oklahoma Kid". - "Shane"?
"The Oklahoma Kid"! Eu sunt "Oklahoma Kid". Secătură!
Dansează, nenorocitule!
Dansează, idiotule! Acum se mișcă bine.
- Henry, ce s-a întâmplat? - L-ai împușcat în picior, Tommy.
N- are nimic. L-am nimerit în picior. Ce mare scofală?
- Vito, adu un prosop! - Ce partidă reușită!
Du-I la Ben Casey. Mergi!
Să se târască până acolo așa cum se târăște după băuturi.
Du-I la doctorul de pe strada asta.
- Mi-ai zdrobit osul. - Nu mă enerva!
Nu face din țânțar armăsar, Spider! Idiotule!
Vrei să mă simt vinovat pentru ce am făcut. A fost un accident.
- Am o mână bună. - E un idiot. Joc și eu!
Opt sute?
Nu ai mai venit acasă de două săptămâni. Nu pleci în seara asta.
- Karen, termină! Tot o să plec. - Fără cheile mașinii, nu poți.
- Ești nebună? Ce e cu tine? - Sunt nebună! Se întâmplă ceva.
- Încetează! - Nu!
Mă uit în ochii tăi și îmi dau seama că minți.
- Pleacă! - Taci!
- Dispari din viața mea! - Ai luat-o razna, Karen. Bați câmpii.
- Ești un nemernic! - Ai probleme.
Du-te la târfele tale! Doar de atât ești în stare.
Dispari din viața mea! Nu te mai suport!
La revedere, Jimmy!
Spider, de ce te grăbești așa? Ce grozav e!
- Poftim! - Mulțumesc, Spider.
Spider, bandajul de la picior e mai mare decât capul tău.
În curând, o să-I vedem cu un cadru pentru invalizi.
Chiar și așa, tot mai poți să dansezi.
Arată-ne câțiva pași de dans, Spider. Prefăcutule!
Recunoaște! Vrei să te compătimim, nu-i așa?
Du-te dracului, Tommy!
Nu cred că am auzit bine. Nu-mi vine să cred. Spider, poftim! Bravo!
Am tot respectul pentru băiatul ăsta. Are mult curaj.
Bravo ție! Nu lăsa pe nimeni să-și bată joc de tine.
Vă vine să credeți? ÎI împușcă în picior, iar el îI trimite la dracu'!
Tommy, îi permiți neobrăzatului ăstuia să-ți vorbească așa?
Ce e cu tine? Ce se va alege de lumea asta?
Asta se va alege de lumea asta. Îți place? E bine?
Ce dracu' e cu tine? Te-ai prostit?
Tommy, glumeam. Ce naiba faci? Ești nebun?
De unde să știu că glumeai? M- ai scos din sărite!
Glumeam și tu I-ai împușcat?
E mort.
- Am tras bine! Ce vrei de la mine? - Cum puteai să ratezi de aproape?
- Te deranjează, Anthony? - Nu.
Era informator, ca toată familia lui. Nu putea să fie altceva.
Idiotule! Nu-mi vine să cred. Să sapi singur groapa!
Eu nu am var. Descurcă-te singur.
Cui îi pasă? O să sap groapa. Nu e prima groapă pe care o sap.
Am mai săpat gropi. O să mai sap una.
Unde sunt lopețile?
Sunt Karen Hill. Vreau să vorbesc cu tine.
Nu închide!
Vreau să discut cu tine. Lasă-I în pace pe soțul meu, ai auzit?
Deschide ușa!
Răspunde! O să le spun celor care intră în bloc că Rossi e o târfă!
Sunteti administratorul?
Voiam să vă spun că, în apartamentul 2R, locuiește o târfă.
O cheamă Janice Rossi. M-ati auzit?
E soțul meu! Găsește-ți alt bărbat!
Trezește-te, Henry!
Ce faci?
- Karen, ai înnebunit? - Da.
Sunt îndeajuns de nebună ca să vă omor pe amândoi.
Karen, calmează-te!
O iubești?
Pe tine te iubesc. Știi asta.
Nu mă iubești.
Karen, ai grijă. Nu trage, iubito!
Dar nu am putut să trag. Cum aș fi putut?
Nu puteam nici măcar să-I părăsesc.
Oricât de mult aș fi suferit, încă mă mai simteam atrasă de el.
De ce să-I las alteia? De ce să câștige ea?
Karen, lasă pistolul!
Știi că te iubesc.
Tu ești tot ce mi-am dorit.
Lasă pistolul, te rog.
Te rog, iubito!
Ai înnebunit, Karen?
Trebuie să-mi păzesc pielea ca să nu fiu omorât pe stradă!
Vin acasă și tu mă ameninți cu pistolul?
Ar trebui să te omor! Cum te simti?
Cum te simți, Karen?
lartă-mă!
Ce mai faceti?
Bună, Jimmy! Ce mai faci?
- Arăti bine. - Multumesc. Mă bucur să te văd.
- Bună, Paulie. - Bună, iubito.
- Ce mai faci? - Bine.
- Du-te și adu-mi țigări! - Bine.
- Aveti nevoie de ceva? - Nu.
- Vreti să beti ceva? - Nu.
Stai jos!
Karen a venit la mine acasă. E foarte supărată.
Nu e bine. Trebuie să rezolvi problema.
Avem nevoie de liniște. Nu știm ce e în stare să facă. E isterică.
E turbată. Potolește-te! Ai copii.
Nu zic că trebuie să te întorci la ea în clipa asta, dar trebuie să o faci.
Nu ai de ales. Trebuie să salvezi aparențele.
Amândouă vin la mine să se plângă în fiecare zi. Nu se mai poate așa.
Nu mai suport, Henry.
- Nimeni nu spune să nu faci ce vrei. - Poti să faci ce vrei.
Dar știm cu toții că așa trebuie să fie.
Trebuie să faci ce se cuvine. Să te întorci la familia ta, ai înțeles?
Trebuie să te duci acasă. Uită-te la mine!
Fii istet!
- Da. - O să stau de vorbă cu Karen.
O să îndrept eu lucrurile. Știu exact ce trebuie să-i spun.
Că o să te întorci la ea și că totul va fi ca la începutul căsniciei.
O s-o iau la coarda sensibilă. O să fie frumos. Știu cum să vorbesc cu ea.
Jimmy și Tommy trebuie să se ducă la Tampa, să ia ceva pentru mine.
- Mai bine te duci tu cu Jimmy. - Mergem împreună.
Distracție plăcută! Relaxează-te! Fă plajă. la-ți liber câteva zile.
- O să ne distrăm. - Distracție plăcută!
Când te vei întoarce, o să te duci la Karen.
Nu ai de ales. Nu vei divorta. Nu suntem animale.
Nu vor divorta. Ea nu-i va acorda divortul.
- ÎI omoară, dar nu divorțează. - Da.
Ne dai banii?
Nu am banii, vă jur!
- Ne dai banii? - Dă-ne banii!
Nu pot, vă jur!
Să mergem!
- ÎI dăm pe imbecil la lei. - Nu!
Care lei? Eu nu mă apropii de lei, Jimmy!
- Aruncă-I peste șanț! - Bine.
Nu! Vă aduc banii!
Probabil că se aruncă unii pe alții la lei,
căci ne-a dat banii imediat.
Restul weekendului I-am petrecut la curse.
Apoi s-a întâmplat ceva incredibil. Când am ajuns acasă, vuiau ziarele.
La început, nu am știut de ce am fost arestați.
Apoi am aflat că cel pe care I-am bătut
avea o soră dactilografă la FBI.
Cine ar fi crezut? Dintre toti oamenii! Ne-a turnat pe toți.
Pe Jimmy, pe mine, chiar și pe fratele ei.
În șase ore, jurații ne-au declarat vinovați.
Judecătorul ne-a dat câte zece ani, de parcă împărțea bomboane.
Sunteti condamnati la zece ani într-o închisoare federală.
Acum veți fi predați procuraturii.
Propun un toast. Călătorie plăcută, viață ușoară!
Să ieși repede! Călătorie plăcută! Să ne spui dacă ai nevoie de noi.
O să avem grijă de familia ta.
Salută-i pe nenorociții ăia de gardieni din partea mea!
Fă-le zile fripte de câte ori ai ocazia!
Te iubesc. O să te sun când o să am ocazia.
Du-mă la închisoare!
La închisoare, cina era întotdeauna un eveniment.
Mâncam spaghete, apoi carne sau pește.
Paulie pregătea ingredientele. Primise un an pentru sfidarea Curții.
Avea un sistem foarte bun de tăiere a usturoiului.
ÎI tăia atât de subțire, cu o lamă de ras, încât se topea în tigaie.
Era un sistem foarte bun.
Vinnie răspundea de sosul de roșii.
Simti mirosul? Am pus trei feluri de carne în chiftele.
- Ce fel de carne? - Vițel, vită și porc.
- Bine. Trebuie și carne de porc. - Asta îi dă aromă.
Mie mi se părea că pune prea multă ceapă, totuși sosul era bun.
- Vinnie, nu pune prea multă ceapă. - Nu am pus prea multă.
- Doar trei cepe mici. - Câte cutii de sos de roșii pui?
- Am pus două cutii mari. - Nu e nevoie să pui trei cepe.
Johnny Dio pregătea carnea. Nu aveam grătar, așa că gătea în tigaie.
Se umplea toată închisoarea de miros, iar gardienii mureau de frică,
dar friptura lui era delicioasă.
- Vinnie, cum vrei friptura? - În sânge.
Ce aristocrat!
Când te gândești la închisoare, îți vin în minte secvențe din filme,
cu deținuți după gratii.
Dar nu era așa pentru băieți ca noi. Nu era chiar așa de rău.
Numai că îmi era dor de Jimmy. El își ispășea pedeapsa în Atlanta.
Vinnie, dă-mi două fripturi!
Ceilalți deținuți o duceau greu. Erau închiși laolaltă, ca porcii.
Dar noi eram singuri. Controlam toată închisoarea.
Nici gardienii pe care nu-i mituiam nu-i turnau pe cei pe care îi mituiam.
Oamenii se respectau. Puteai să lași ușa descuiată.
Îmi pare rău că a durat atât. Paznicul slăbănog ne face probleme.
- Trebuie să facem ceva. - M-am ocupat eu de el.
- Bine. Ce ai adus? - Pâine.
Bine. E proaspătă.
Vinnie, ți-am adus ardeii și ceapa. Salam, șuncă, brânză...
- Și altceva? - Whisky.
- Bun. - Și vin roșu.
- Acum putem mânca. - Am și vin alb.
Dă-mi-I pe cel alb. Excelent!
- Să mâncăm. E gata, Vinnie! - Imediat!
- Mai e o pâine. - Mâine mâncăm sandvișuri.
- Trebuie să ții regim, Vinnie. - Fii serios!
Ce cărți proaste!
Ce faci?
- M-am săturat să pierd. - Vorbim mai târziu!
Te duci la plimbare, în parc?
Poftim! Ne întâInim iar săptămâna viitoare.
- Mai sunt și alții? - Nu.
- Weekend plăcut! - Mulțumesc, Henry.
Dnă Hill, veniți încoace!
Stați aici, fetelor! Țineți-vă de mână!
- Duceti-vă în fată! - Să mergem!
- Ce vrei să spui? - I-am văzut numele în registru.
- Doamne, Karen! - Vrei să te viziteze?
Să scrie ea toată noaptea scrisori pentru eliberarea ta condiționată.
Unde sunt? La închisoare. Nu le pot interzice oamenilor să mă viziteze.
Să-ți aducă ea pe ascuns astea în fiecare săptămână!
Să se certe ea cu nenorocitii ăia în fiecare săptămână!
Uite ce faci! Încetează!
Îmi pare rău. Să-ți aducă ea pe ascuns porcăriile astea!
- Încetează odată, Karen! - Să ti le aducă ea!
Vino încoace!
Nu mă ajută nimeni. Sunt singură. Belle și Morrie nu au un ban.
I- am cerut prietenului tău Remo banii pe care ți-i datorează.
Știi ce mi-a spus? Să merg cu copiii la poliție, să cer ajutor social.
Karen, o să fie bine.
Pe Paulie nu I-am mai văzut de când a ieșit. Nu am mai văzut pe nimeni.
Trebuie să ne descurcăm singuri.
Așa se întâmplă când ești închis. Doar ți-am spus.
Lasă-i pe ceilalți. Paulie e eliberat condiționat și nu se amestecă.
- Nu mai pot. - Ba poți, Karen.
Ascultă-mă! Tu trebuie să-mi aduci drogurile.
Un tip din Pittsburgh mă va ajuta să le vând.
Peste o lună, totul va fi bine. Nu vom mai avea nevoie de nimeni.
Mi-e teamă să nu afle Paulie.
Ce ți-am spus? El nu ne va ajuta. Îti aduce mâncare?
Trebuie să ne ajutăm unul pe celălalt. Trebuie să fim foarte prudenți.
- Nu vreau să mai aud de ea. - Niciodată.
Patru ani mai târziu
Tată!
- Ne-a fost dor de tine. - Rămâi acasă?
Ai văzut desenele noastre? Eu I-am făcut pe cel cu casa și cu curcubeul.
Eu am făcut soarele. Dăm spectacol peste două săptămâni. Vii și tu?
Îți place casa?
- Karen, fă bagajele. Ne mutăm. - Cu ce?
Nu îți face griji. Poți să începi să cauți altă casă.
Mă duc la Pittsburgh mâine dimineață. Cei de acolo îmi datorează 15000.
O să ne descurcăm. Afacerile merg bine.
Mâine trebuie să te întâInești cu ofițerul care se ocupă de tine.
Totul o să fie bine. Cine merge la unchiul Paulie?
Eu!
Ce vrei?
Las-o pe mama ta să mănânce.
Arăti bine. Ai mâncat mult. Mâncai așa de bine la închisoare?
- Vreau să încetezi. - La ce te referi?
Lasă prostiile! Știi la ce mă refer. Nu vorbeam de ce ai făcut în închisoare.
Ai făcut ce trebuia. Mă refer la prezent.
- De ce aș face așa ceva? - Nu încerca să mă prostești.
Vreau să vorbim despre Jimmy. Trebuie să ai grijă de el.
Aduce bani buni, dar e iresponsabil. Riscă prea mult.
Crezi că eu aș risca așa cum face el?
Tommy e și el băiat bun, dar nu e în toate mintile.
Face pe viteazul. Vrea să arate ce tare e.
- Trebuie să ai grijă de ei. - Îi cunosc. Le cer ajutorul uneori.
Nu vreau să fiu fraierit ca Gribbs.
Are 70 de ani și o să moară la închisoare. Eu nu vreau așa ceva.
Îi avertizez pe toți. Oricine ar fi, chiar și pe fiul meu.
Gribbs a primit 20 de ani pentru că a salutat un tip care vindea droguri.
Eu nu vreau asta. Mie nu mi se va întâmpla, ai înțeles?
Ai fost eliberat conditionat pentru că ți-am găsit de lucru.
Dacă vezi pe cineva făcând trafic de droguri, să-mi spui.
- Da. - Oricine ar fi.
Sigur.
Mi-a luat o săptămână ca să vând drogurile de la Pittsburgh.
Dar am scos multi bani.
Amestecam drogurile la Sandy. Ea priza mai mult decât amesteca.
Era o afacere foarte profitabilă.
În a doua săptămână, am scos 12000 de dolari.
Aveam de plătit un avans pentru casă. Totul mergea strună.
Nu trebuia decât să-i spun lui Sandy că o iubesc, din când în când.
Era perfect.
Cât timp aduceam drogurile de la Pittsburgh,
Paulie nu avea cum să afle.
Afacerea crescuse atât de mult, încât aveam nevoie de ajutor.
Așa că i-am luat parteneri pe Jimmy și pe Tommy.
- Frumos! - E extraordinar!
Dle Conway!
- Ai adus statele de plată? - Da.
DEPARTAMENTUL DE ELIBERĂRI CONDITIONATE
- Patru luni și jumătate de mizerie. - Ce frumos e!
Eu am aranjat-o.
- Îți place? - E foarte frumoasă.
Am făcut canapeaua pe comandă. Așază-te, Belle!
Am văzut unele pe care nu te puteai așeza.
Ești gata? Fii atentă la peretele din pietre.
Electricienii I-au făcut.
Masa e de import. Am primit-o în două bucăți.
- E frumos, nu? - Henry, vino încoace!
- Ai vorbit cu Jimmy? - Da. Analizează problema.
Excelent! Air France a fost nimic pe lângă asta.
- Morrie, mai încet! - O să dea lovitura, nu-i așa?
Ți-am spus, verifică totul. Apoi vom vedea ce vom face.
- Nu pot să-ți promit nimic. - Știu. E vorba de milioane.
Mă gândesc de mult la jaful ăsta. Mă dau bine pe lângă el de doi ani.
Îmi datorează 20000. O astfel de ocazie îți apare o dată în viață.
Aș putea ieși la pensie. Mi s-ar îndeplini visul.
- Morrie, să bem ceva! - Bine.
Aceștia erau băieții pe care i-a adunat Jimmy
pentru cel mai mare jaf din istorie, jefuirea companiei Lufthansa.
Tommy și Carbone îI luau cu forța pe paznicul de la intrare,
ca să ne bage înăuntru.
Frenchy și Joe Buddha se ocupau de muncitori.
Johnny Roastbeef trebuia să-i lege și să-i împiedice să dea alarma.
Până și Stacks Edwards participa.
Obișnuia să cânte la chitară în restaurant. Toți îI iubeau pe Stacks.
El trebuia să fure un camion, pe care să-I distrugă apoi.
Numai Morrie ne scotea din minți pe toți.
Credea că, deoarece a pus la cale lovitura,
trebuie să primească un avans din banii pe care urma să-i furăm.
Nu era rău intenționat. Așa era el.
Toți lucrau pentru mine. Până și fosta noastră bonă, Lois Byrd.
- Ai călătorit bine? - Detest Pittsburgh-ul.
- Unde i-ai găsit pe ticăloșii ăia? - Nu sunt chiar așa de răi!
- A meritat efortul, nu-i așa? - E tot copilul de săptămâna trecută?
Nu. Acela era al surorii mele. Acesta e al Deidrei.
- Cască! - Seamănă cu tine, Lois.
- Așa a spus și stewardesa. - Da.
- Mai ușor, Sandy! - Lasă-mă în pace, Henry!
- Avem destulă. - Te-ai drogat toată ziua. Ajunge!
- Trebuie să plec. - Unde pleci?
Nu începe! Știi că am treabă. La dracu'! Unde mi-am lăsat cheile?
- Sunt acolo. - Parcă ai sta în cocină!
De ce ți-am luat mașina de spălat vase?
Nu-mi place să spăI vase. Îmi stric unghiile.
Trebuie să faci curat. E numai cocaină peste tot.
Destulă cât să ne închidă pe viață.
Ce faci? Trebuie să plec.
Nu trebuie să pleci nicăieri. Lasă-i să aștepte.
Nimeni nu știe sigur câți bani au fost furați în urma jafului
de la depozitul de mărfuri al companiei Lufthansa.
FBl-ul spune că s-au furat 2 milioane,
Agenția de transport, 4 milioane, poliția, 5 milioane.
Lufthansa nu a declarat nimic.
Jimmy! Ticăloșilor!
Transmitem în direct de pe aeroportul JFK,
unde s-a comis cel mai mare jaf din istoria orașului.
Vino încoace!
E un geniu!
Crăciun fericit!
- Crăciun fericit, Jimmy! - Ce mai faci?
- Bună. Cine e? - Ea e sotia mea.
Jimmy, vino încoace! Vreau să-ți arăt ceva.
Nu e minunată? Am cumpărat-o pentru soția mea.
E cu două uși. Îmi place.
Ce ți-am spus mai devreme? Am stat de vorbă, nu-i așa?
Nu ți-am spus să nu cumperi nimic o vreme?
- Dracu's-o ia de mașină! - E cadou de nuntă, Jimmy.
E de la mama, pe numele ei. Abia m-am căsătorit.
- Îmi place mașina. - lubito, scuză-mă o clipă.
- Abia m-am căsătorit. - Johnny, ai înnebunit?
De ce te-ai enervat, Jimmy?
Ești prost? Strada e plină de sticleți. Toți sunt cu ochii pe noi.
E pe numele mamei. E cadou de nuntă.
Nu-mi pasă pe ce nume e! Ești prost?
Nu ai auzit ce am spus? Nu cumpăra nimic scump.
Ce e cu tine?
- De ce te enervezi? - Ne bagi pe toți la închisoare.
- Ești prost? Ce e cu tine? - Îmi cer scuze.
- lartă-mă. - Ce dracu' e cu tine?
lartă-mă, Jimmy. Dar e pe numele mamei.
Ce ai spus? Faci pe deșteptul cu mine?
- Îmi cer scuze, Jimmy. - Ce ți-am spus?
Nu cumperi nimic, ai auzit?
lartă-mă, Jimmy. Să mergem să bem ceva.
Grăsan idiot! Ar trebui să poarte un semn pe frunte!
De ce râzi? Nu pot să cred. Ești prost? Scuză-mă!
- Ce s-a întâmplat? - Scoate-o!
- De ce? Ce s-a întâmplat? - Scoate-o!
Nu ți-am spus să nu cumperi nimic scump, ca să nu atragi atenția?
Unul cumpără un Cadillac și altul, o haină de blană de 20000 de dolari.
Du-o de unde ai luat-o. Dispari cu ea, ai înțeles?
Bine.
Băutura asta e mai bună ca sexul.
Mă duc să vorbesc cu Stacks. Privește înainte. Altfel, te omor.
E așa de gelos! M-ar omorî numai dacă m-aș uita la cineva.
Minunat!
Le-am spus să nu atragă atenția, să se poarte normal.
V- am căutat peste tot. Jimmy, Henry, ce mai faceți?
Crăciun fericit! Am nevoie de bani.
- Morrie, calmează-te! - Jimmy, am nevoie de bani.
Sunt calm. Vreau banii.
- Am făcut ce aveam de făcut. - Nu în seara asta, Morrie.
Mi-am făcut datoria. Îmi e dator. Toți fac paradă aici.
E clar că și-au primit partea. Se vede. Eu am tot vechituri.
Îmi datorează 500000.
A fost cea mai mare sumă de bani pe care a furat-o vreodată.
Morrie, vorbesc eu cu el. Du-te să bei ceva!
- lubitule, te simți bine? - Nu.
E Crăciunul. Partea ta! Să simți și tu gustul.
Am reușit!
- Jimmy! - Da. Cine e?
- Eu. - Pete?
- Da. - O clipă!
Să nu faci ca Frankie și Johnny. Nu fi dobitoc! Ai înteles?
Karen, Judy, Ruth, veniți! Am cumpărat cel mai scump brad.
- Ce zici, mamă? - Îmi place. Toate îmi plac.
- Mie îmi place rochia aurie. - Crăciun fericit!
- Multumesc. Crăciun fericit! - Poftim? Și?
Hannukah fericit!
- Foarte nostim! - Cumpără-ți ceva frumos.
Lufthansa trebuia să fie ultima noastră lovitură,
cel mai reușit jaf din lume.
Șase milioane de dolari. Mai mult decât suficient.
Stacks, deschide! Ce naiba faci acolo?
O să mori de atâta băutură.
- Salut, băieți! - Ce e cu tine?
- Eram sigur că nu o să fii gata. - Nu ati adus cafea?
Crezi că eu livrez mâncare la domiciliu? Frankie face cafea.
- Credeam că ești cu o târfă. - Am fost. Unde naiba e?
Mereu ai o revistă deocheată sau o târfă lângă tine.
- Cât e ceasul? - E 11:30.
- Trebuia să ajungem acolo la 9:00. - La dracu'! Sunt gata într-o clipă.
Mereu întârzii. Ai întârzia și la înmormântarea ta.
La ce dracu' te uiti? Luăm cafeaua cu noi. Să mergem!
Ce dracu' faci? A fost o glumă. Lasă cafetiera. Vrei să iei cafeaua?
Stacks nu era normal.
În loc să scape de camion, s- a drogat, s-a dus la prietena lui
și, până să-și revină, poliția a găsit camionul.
Toate posturile de televiziune vorbeau despre asta.
Ziceau că au găsit amprente pe volan.
La scurtă vreme, au ajuns la Stacks.
- Ce mai faci? - Trebuie să stăm de vorbă.
la ceva de băut!
Bea un pahar. Ce faci? Sărbătorim ceva.
Dar trebuie să discutăm.
Ce vrei?
- Ce s-a întâmplat cu Stacks? - Totul e în ordine.
- Agenții federali sunt peste tot. - Ce pot să facă?
- Scrie în ziare. - Își face griji.
- De ce îți faci griji? - Din cauza televiziunii și ziarelor.
- Se vorbește numai despre noi. - De ce îți faci griji?
Îți faci prea multe griji. Totul e excelent. N- ai de ce să-ți faci griji.
- Nu i-ai spus? - Încă nu.
- Ce anume? - ÎI primesc în Mafie.
Paulie te primește? Tommy!
Primesc noi membri. Paulie a primit aprobare.
Îti vine să crezi? Macaronarul!
Intră în Mafie. O să lucrăm pentru el într-o bună zi. O să ajungă șef.
- Nu-mi vine să cred. - Mă bucur pentru tine. Felicitări!
Nemernicii! Sunt ai noștri.
Jimmy, te-am căutat peste tot. Putem sta puțin de vorbă?
Morrie, nu acum!
Am aranjat totul și m-am ales cu nimic.
Ar fi dat de belea dacă nu eram eu. Să-I ia dracu'! Vreau partea mea.
Henry, vreau banii! M-am săturat. Irlandez zgârcit!
- Să-I ia dracu'! Vreau banii! - Bine. Spune-i!
Ai de gând să-ți ții gura?
Morrie, o să-ți primești banii. Dar nu ne mai bate la cap.
Uită-te la mine. Ai auzit? Totul o să fie bine.
- Henry! - Ce e?
Ești jumătate irlandez, jumătate italian? O să cânt cu accent italian.
Pentru prima oară, I- am văzut pe Jimmy în culmea furiei.
Se gândea la opt lucruri diferite odată.
Crezi că Morrie îi spune soției lui totul?
Atunci mi-am dat seama că Jimmy vrea să-I omoare. Așa se întâmplă.
Așa de repede se hotărăște moartea cuiva.
E nebun. Vorbește cu toată lumea.
Ai văzut ce ridicol e în reclame. Nimeni nu îI ascultă.
Nimănui nu-i pasă de pălăvrăgeala lui.
Să-I aduci aici diseară.
Începe așa. Îmi cer scuze. Te-am nimerit în ochi?
Morrie, nu mă mai scoate din sărite.
Trăgeam de timp.
Până la ora 9, trebuia să-I fac pe Jimmy să se răzgândească.
Însă Jimmy știa că sunt de acord cu planul lui.
L- am trântit la pământ și-i smulgeam părul din cap. A leșinat.
Eram turbat de furie. Voiam să-I omor. Ne îndreptam spre restaurant.
Deodată, mă opresc. Jimmy mă ceartă.
Nu puteam să mă mai mișc.
Și-a ridicat capul și a început să se tânguie.
I- am zis: "Nu mai spune!"
"Secătură!"
Ce puteam să fac? M-am repezit asupra lui.
Am început să-i car pumni în cap, în față.
L- am snopit în bătaie.
Zăcea întins, plin de sânge. Abia mai puteam să respir.
A căzut planul din seara asta.
Parcă mi-a luat o piatră de pe inimă. Amărâtul!
Habar n-avea cât de puțin a lipsit să fie omorât.
Chiar dacă i-aș fi spus, nu m-ar fi crezut.
- Jimmy, putem să discutăm acum? - Nenorocitule! Mă scoti din minti.
Vrei să discutăm acum? Bine. Să terminăm odată!
Pe onoarea mea că nu am mai cunoscut un om mai enervant ca tine.
Cine te iubește mai mult ca mine? Sunt în stare de orice pentru tine.
Numai că nu te poți abține să nu mă bați la cap.
- Să mergem să bem o cafea. - Vrei să mergem la bar?
- Mergem la un bar pe bulevard. - Care bar?
De pe bulevardul Rockaway. E deschis 24 de ore din 24.
- Au plăcintă cu fructe? - Au de toate.
Vreau să-i duc niște plăcintă lui Belle.
Ai auzit de meciul aranjat la Boston?
- Nu. - E extraordinar! Nunzio...
- Credeam că nu mai tace odată. - Ce pisălog!
- Ce facem cu el? - Scapă de el și de mașină.
Sună-mă când ai terminat.
- Bine. Frankie, să-I ciopârțim. - Să mergem!
- Unde te duci, amețitule? - Parcă ai spus să-I ciopârțim.
Mergem la Charlie, nu aici. Cum vrei să-I ciopârțim aici?
Ce faci? Pornește! El s-ar descurca mai bine decât tine. Ce mai aștepți?
Motorul e rece.
Pleacă odată! Acum vrei să-I încăIzești?
- Cine e? - Sunt Belle. Deschide!
Morris nu a venit acasă. Sunt sigură că a pățit ceva.
A dispărut. Sigur a pățit ceva.
Probabil că s-a îmbătat și a adormit undeva. O să-I caut mâine dimineată.
În 27 de ani, nu a lipsit niciodată toată noaptea fără să mă anunțe.
Sigur a pățit ceva și tu știi.
Belle, mă duc să mă schimb. Te duc acasă, apoi mă duc să-I caut.
Am stat acasă până acum. Am dat zeci de telefoane.
- Ce naiba să-i spun lui Belle? - Puțin îmi pasă!
Spune-i că a fugit cu o femeie. Ce-ți pasă de ea? Fii atent!
- Nu te juca cu ei. - Îmi bat joc de ei tot timpul.
Nu merită să-i bagi în seamă.
Dobitocilor, să mergem la plimbare!
- Îi țin treji toată noaptea. - Bine. Pe curând!
Jimmy voia să șteargă orice urmă a jafului, dar pe mine nu mă privea.
Eu îi vândusem pontul lui Jimmy, iar el îmi dăduse bani de Crăciun.
După aceea, nu am mai suflat o vorbă. ÎI cunoșteam pe Jimmy.
Banii furati erau ai lui.
Știu că i-a dat o parte din bani lui Paulie, dar restul i-a păstrat.
ÎI durea sufletul să împartă banii cu cei care participaseră la jaf.
Prefera să-i omoare. Puțin îmi păsa! Eu nu ceream nimic.
Jimmy scotea bani buni datorită contactelor mele din Pittsburgh.
La câteva luni după jaf, încă mai erau descoperite cadavre.
Pe Carbone I-au găsit așa de înghețat în mașina frigorifică,
încât a durat două zile să-I dezghețe pentru autopsie.
Niciodată nu I-am văzut pe Jimmy atât de fericit. Se purta ca un copil.
Primeam bani de la oamenii mei din Pittsburgh
și, după o vreme, jaful de la Lufthansa a început să fie uitat.
Jimmy era atât de fericit în dimineața aceea,
deoarece Tommy urma să fie primit în Mafie.
Era atât de agitat, de parcă I-ar fi primit pe el.
Cred că a sunat de patru ori la Tommy acasă.
Stabiliseră un semnal, astfel încât să știe când se termina ceremonia.
- Mamă, unde ești? - Aici.
- Ai venit acasă? - Plec. Am fost aici până acum.
- Lasă-mă să te privesc. Arăți bine. - Crezi că arăt bine?
Arăți minunat. Ai grijă! Felicitări! Îti doresc noroc.
Te iubesc. Să nu mai faci picturi religioase, te rog.
Domnul să te aibă în pază!
Noi ne consideram băieti buni. Ca atunci când spui cuiva:
"O să-ți placă băiatul ăsta. E băiat bun. E de-al nostru. "
Înțelegeți? Noi eram băieți buni.
Eu și Jimmy nu puteam fi primiți în Mafie,
deoarece aveam sânge irlandez.
Nu conta că mama era siciliană.
Ca să devii membru al unei familii, trebuia să fii italian sută la sută,
astfel încât să-ți poată identifica toate rudele din tara natală.
E cea mai înaltă onoare. Aparții unei familii.
Nimeni nu-ți poate face rău.
Poți să faci rău oricui, cu conditia să nu fie membru al Mafiei.
Este un fel de permis de a fura, de a face orice.
- Noroc, Tommy! - Mulțumesc, Vinnie.
- Când ai fost primit? - Acum 30 de ani. Sunt veteran.
- Cred că ai multe amintiri. - Și încă cum!
Vârful Pike era o umflătură pe atunci!
Pentru Jimmy, faptul că Tommy a fost acceptat
însemna că toți am fost acceptați.
Unul de-ai noștri devenea membru.
Nu!
- Cine e? - Jim, sunt Vinnie.
Vinnie, ce s-a întâmplat? Totul s-a terminat cu bine?
Am avut o problemă. Am făcut tot ce am putut.
- Ce vrei să spui? - Înțelegi ce vreau să spun. A murit.
Nu am putut să facem nimic.
- Ce tot spui? - A murit și gata!
La naiba!
Eram sigur. Nu pot să cred.
- Ce s-a întâmplat? - L-au omorât.
Ticăloșii!
Te simti bine?
Se răzbunaseră pentru Billy Batts și pentru multe alte lucruri.
Nu puteam să facem nimic.
Batts era membru al Mafiei, Tommy, nu. Trebuia să acceptăm situația.
Era o reglare de conturi între italieni.
ÎI împușcaseră pe Tommy în față,
încât mama lui să nu poată lăsa sicriul deschis la înmormântare.
Eram ocupat toată ziua. Trebuia să-i duc niște pistoale lui Jimmy,
pentru amortizoarele pe care și le procurase,
să-I iau pe fratele meu de la spital și să iau niște droguri,
pe care Lois urma să le ducă unor clienti din Atlanta.
Mi-am dat seama că nu le vrea și că voi pierde banii.
Cumpărasem pistoalele pentru că mă rugase, iar acum nu le mai voia.
La ce dracu' sunt bune astea? Nici unul nu se potrivește.
Nu-ti dau un sfant!
Nu am scos o vorbă.
Jimmy era atât de supărat, că nici nu și-a luat rămas-bun.
Termină cu drogurile! Ți-au distrus creierul.
Știam că băieții din Pittsburgh erau amatori de arme
și, cum urma să ne întâInim după-amiază pentru o livrare,
eram sigur că îmi voi recupera banii.
Doamne!
Când am ajuns la spital ca să-I iau pe Michael,
doctorul a vrut să mă interneze.
Stai puțin! Ce ai pățit?
Era să am un accident în drum spre spital.
I- am spus despre accident și că am fost la o petrecere toată noaptea.
- Mă simt bine, doctore. - Vino încoace!
Dă-mi voie să te examinez.
A fost îngăduitor. Mi-a dat 10 mg de Valium și m-a trimis acasă.
Intenționam să-I las pe fratele meu acasă și să o iau pe Karen.
Am ceva de făcut.
Uite-I! ÎI vezi, Michael? Vezi elicopterul?
E chiar în fata noastră. M- a urmărit toată dimineata.
- Fii serios! Ai înnebunit? - Nu știu ce se întâmplă.
E a treia oară când îI văd. Veneam la spital să te iau.
A trebuit să fac câteva opriri. L- am văzut de fiecare dată.
Pregăteam cina în seara aceea.
Trebuia să înăbuș carnea de vită, de porc și de vițel.
Era mâncarea preferată a lui Michael. Ziti cu sos de carne.
Voiam să fac și ardei copți, cu fasole verde, ulei de măsline și usturoi.
Aveam și câteva cotlete frumoase, gata tăiate,
pe care voiam să le prăjesc înainte de masă.
Am stat acasă aproape o oră.
Voiam să încep pregătirea cinei devreme,
ca să am timp să scap de armele pe care le refuzase Jimmy
și să iau pachetul pe care Lois urma să-I ducă la Atlanta în seara aceea.
Am observat că elicopterul dispăruse.
Michael, ocupă-te de sos. Rămâneti cu unchiul Michael. Pe curând!
L- am rugat pe Michael să aibă grijă de sos, iar eu și Karen am plecat.
- Dumnezeule! ÎI văd! - Ce?
- ÎI văd! Uite-I acolo! - La dracu'!
Ăsta e. Mergem la mama ta.
- Ai văzut? Ți-am spus eu. - E ciudat. Dar nu e sfârșitul lumii.
Mergem la mama ta.
Intră și spune-i mamei tale să nu se atingă de nimic din afara casei.
Nu puteam să mergem la mama ta. A trebuit să venim aici.
Să mergem la cumpărături!
Nu sunt nebun. M-a urmărit toată dimineata.
Bine.
Zice că sunt paranoic.
Ar trebui să-i duc elicopterul, să vadă cât de paranoic sunt.
Să intrăm!
- A dispărut. - Nu aud nimic.
Să ne întoarcem la mama ta.
- Îti convin? - Sunt foarte frumoase.
Sunt perfecte. Nu ți-am spus că ești paranoic? Nu asta i-am spus, Karen?
Da. Vreau o doză.
- Dacă vrei elicoptere, îți dau eu. - Nu e nevoie.
Am văzut destule elicoptere pe ziua de azi. Mulțumesc.
Trebuia să ajung acasă, ca să pregătesc pachetul pentru Lois.
Trebuia să trec și pe la Sandy, ca să bag niște chinină în pachet.
Știam că Sandy o să mă bată la cap.
Trebuia să termin de gătit acasă și să o pregătesc pe Lois de drum.
- E Sandy. De ce dracu' sună aici? - E așa de pisăloagă!
- Hen, când vii? - Cam peste o oră.
- Rămâi la noapte, nu-i așa? - Nu pot. A venit fratele meu.
Încetează! Discutăm mai târziu.
- Bine. La revedere. - La revedere.
- Eu sunt. Ești gata? - Da.
Spune-i lui Michael să nu lase sosul să se lipească, să învârtă mereu.
- Să nu lași sosul să se lipească. - Învârt.
- Știi ce ai de făcut? - Da.
Nu mă lua așa, Lois! E ceva important.
Să nu dai telefon de acasă. Ai înteles?
- Vorbește de la un telefon public. - Mă crezi chiar așa de idioată?
- Nu mă bate la cap. Știu ce să fac. - Idioato, să faci cum ți-am spus!
- Ce pisălog ești! - Fă ce ți-am spus!
- Bine. - De necrezut!
Toate femeile din viata mea sunt niște idioate.
- Ce a spus? - Nimic.
Ce credeți că a făcut după tot ce i-am spus?
Zicea că știe ce are de făcut, dar a dat telefon de acasă.
Dacă ar fi ascultat cineva, ar fi aflat totul.
Ar fi aflat că un pachet va pleca de la mine, de acasă.
Ar fi știut până și ora, și numărul zborului.
Cum am ajuns acasă, m-am apucat de gătit.
Mai aveam câteva ore până la plecarea lui Lois.
I- am spus fratelui meu să aibă grijă de mâncare.
Toată ziua, a fost cu ochii pe elicoptere și pe sosul de roșii.
Trebuia să mă duc la Sandy, să amestec drogurile și să mă întorc.
Crezi că poți să vii aici, să facem dragoste și apoi să pleci?
- Termină! - Ai un loc mai bun unde să te duci?
- Te simti bine? - Da.
Ai încredere în mine?
- E ultimul pachet? - Da.
Mincinosule, te urăsc!
Nu mai hrăni câinele din farfuria de pe masă.
- Trebuie. - Ba nu.
Trebuie să mă duc acasă.
Cum adică? Am umblat cu drogurile după mine toată ziua.
Trebuie să-ți leg pachetul de picior. Vom pleca curând.
- Trebuie să-mi iau pălăria. - Lasă naibii pălăria!
Îți bați joc de mine? Să merg până la Rockaway ca să-ți iei pălăria?
Trebuie să o iau. E pălăria mea norocoasă. Nu zbor niciodată fără ea.
- Înțelegi în ce ești amestecată? - Nu-mi pasă.
Am nevoie de pălărie. Nu zbor fără ea.
Ce puteam să fac, dacă ea voia s- o duc acasă, ca să-și ia pălăria?
Am ascuns pachetul în bucătărie și am plecat cu ea acasă.
Calmează-te!
Ce dracu' e asta?
Poliția! Nu mișca! Altfel, îți zbor creierii. Oprește mașina!
Am crezut că mă va împușca, dar, când am auzit gălăgia,
mi-am dat seama că sunt polițiști.
Numai polițiștii vorbesc așa.
Dacă erau băieții, nu aș fi auzit nimic. Aș fi fost mort.
Michael, încuie ușa!
Bine.
Vorbește! Când ai fost arestat ultima oară?
Dobitocule, cu tine vorbesc. Dacă nu vrei să-mi spui nimic, foarte bine!
Puțin îmi pasă! O să stai la răcoare 25 de ani.
Să vedem ce băiat de treabă o să mai fii atunci.
Toată ziua am crezut că cei din elicopter sunt polițiști
care mă urmăresc pentru jaful de la Lufthansa.
Dar erau de la Narcotice.
Mă urmăreau de o lună. Îmi ascultau convorbirile, mă supravegheau...
Îi cunoști pe băieți. Toți prietenii tăi sunt aici.
Dacă nu vrei să vorbești, o să ai probleme toată noaptea.
Ce naiba vrei de la mine? Dă-mi drumul!
25 de ani! O să-ți fac capul zdrențe!
Jerry, ați fost la cumpărături?
Facem o prăjitură?
Ai ceva bun acolo, Jerry?
E bună?
Adio, idiotule!
Ne vedem la Attica!
Am vorbit cu Jimmy. S- a oferit să-mi dea bani.
- Vrea să vorbească cu tine. - La dracu' cu Jimmy și cu banii lui!
Trebuie să ies de aici și să lămuresc problema cu Paulie.
Altfel, sunt un om mort.
- Atunci, mai bine ai rămâne aici. - Pot să mă omoare și aici.
Poate chiar mai ușor. Se tem să nu-i torn.
Au început să se ferească de mine. Sunt un om mort aici. Trebuie să ies.
Karen a convins-o pe mama ei să-și ipotecheze casa,
ca să-mi plătească cauțiunea.
Aveam sentimentul că voi fi ucis imediat ce voi ieși din închisoare.
Știam că Paulie e supărat pe mine. Îmi făceam griji pentru Jimmy.
Jimmy știa că, dacă Paulie afla că face trafic de droguri cu mine,
I- ar fi omorât înaintea mea.
Nu m-am simțit în siguranță până nu am ajuns acasă.
Voiam să rămân în viată până vindeam drogurile
pe care nu le găsiseră polițiștii
și apoi să dispar o vreme, până se linișteau apele.
La dracu'! Unde sunt drogurile, Karen?
Le-am aruncat la toaletă.
- Ce ai făcut? - Au căutat în toată casa.
Valorau 60000 de dolari! Am nevoie de bani. Era tot ce mai aveam.
Ce puteam să fac? Aveau mandat de percheziție, au căutat peste tot.
Doar banii ăștia îi mai aveam! Mă bazam pe ei. De ce le-ai aruncat?
N- am avut încotro. Le-ar fi găsit.
- La dracu'! Nu le-ar fi găsit! - Le-ar fi găsit! Pe cuvânt, Henry!
- De ce le-ai aruncat? - Le-ar fi găsit, crede-mă!
- De ce le-ai aruncat? - N-am avut încotro, Henry.
Dumnezeule!
Nu!
Dumnezeule!
Paulie, îmi pare rău.
Nu știu ce să-ți spun. Știu că am dat-o în bară.
Exact, ai dat-o în bară.
Dar acum totul e în ordine.
Poți să ai încredere în mine, Paulie. Îți jur pe copiii mei că sunt "curat".
M- ai privit în ochi și m-ai mințit.
M- ai tratat ca pe un idiot, ca și când nu aș fi însemnat nimic pentru tine.
Paulie, după ce mi-ai spus, nu puteam să vin la tine.
Mi-era rușine.
Mi-e rușine și acum.
Dar nu am la cine să mă duc, Paulie.
Doar pe tine te am. Am mare nevoie de ajutorul tău.
la-i!
Nu mai pot să te protejez.
3200 de dolari. Atât îmi dăduse.
3200 de dolari după o viață întreagă.
Nu mi-ar fi ajuns nici măcar să-mi plătesc sicriul.
- Trebuie să plecăm. - Nu vreau să fug.
Să-mi iau strictul necesar și să las restul? Să mă ascund?
Nu vreau, Henry. Tu asta vrei?
Karen, dacă rămânem aici, suntem morti. Ai înteles?
Au dreptate. Te-ai drogat prea mult. Ești paranoic.
Mulțumesc. Ce mai face? Se țin după el?
Se simte bine. L-au dezintoxicat.
Bine. Mă bucur să aud asta.
- Ți-a spus ce I-au întrebat? - Nu știu, Jimmy.
Am atâtea pe cap! Nu am bani.
Fetele sunt destul de mari ca să poată citi ziarele.
Imediat ce îI vezi, spune-i să mă sune.
Trebuie să rezolvăm problema. E foarte important.
Nu știe că am venit să vorbesc cu tine. Parcă a înnebunit.
- la banii ăștia. Sunt câteva mii. - Mulțumesc, Jimmy.
Nu-ți face griji. Totul o să fie bine.
Am câteva rochii Dior. Te interesează? Alege și tu câteva.
- Pentru mama. - Cum vrei tu.
Sunt la magazinul din colț. Sunt furate. De aceea le-am dus acolo.
- Du-te! Pe curând! - Mulțumesc, Jimmy.
- Nu-ți face griji. - Voi încerca.
- Nu uita să mă suni. - Bine.
- Aici? - Chiar acolo!
Nu. E chiar pe colț. Chiar acolo!
Du-te! E acolo!
Nu, Jimmy. Mă grăbesc.
Mama are grijă de copii. Trebuie să mă duc acasă.
Vin mai târziu.
Ce s-a întâmplat? Karen!
M- am speriat.
Ai luat cheile?
- Ce s-a întâmplat, Karen? - M-am speriat, Henry.
- Te simti bine? - Da.
Dacă faci parte dintr-o bandă, nimeni nu-ți spune că vei fi omorât.
Nu se procedează așa. Nu există scandaluri ca în filme.
Asasinii vin la tine zâmbind, ca prieteni.
Sunt cei care au tinut la tine dintotdeauna
și care te-au ajutat mereu când ai fost la ananghie.
M- am întâInit cu Jimmy într-un loc aglomerat, pe care îI știam amândoi.
Am ajuns cu 15 minute mai devreme și Jimmy era deja acolo.
Ocupase o masă la fereastră, ca să-i vadă pe toți care veneau.
Voia să fie sigur că nu sunt urmărit. Era agitat. Nu s-a atins de mâncare.
În aparență, totul părea să fie bine. Trebuia să discutăm despre cazul meu.
Dar Jimmy voia să afle dacă aveam de gând să-I torn,
ca să-mi salvez pielea.
Mereu ți-am spus să nu vorbești la telefon. Acum înțelegi de ce?
Dar o să fie bine. Cred că ai șanse să scapi.
ÎI știi pe băiatul ăla din orașul despre care vorbim?
Da.
Era un turnător. De cum a fost arestat, i- a turnat pe toți.
Dar știu unde e. Se ascunde. Înțelegi ce vreau să spun?
Ai fi de acord ca tu și Anthony să vă ocupați de el?
Sigur.
Așa nu vor mai avea nici un martor.
Jimmy nu mă mai rugase niciodată să omor pe cineva.
Acum îmi cerea să mă duc în Florida, ca să lichidez pe cineva.
Mi-am dat seama că nu aveam să mă mai întorc viu din Florida.
Oriunde m-ai duce, te rog, să nu fie un loc friguros.
Nu prea ai de ales.
Ed, spune-i cui se ocupă de asta să nu fie un loc friguros.
- Fă asta pentru mine. Încerc să... - Are bronșită.
Dacă suferă într-adevăr de bronșită, vom tine cont de asta.
Vreau să merg undeva unde nu e frig. Te rog să faci asta.
Pot să-ți pun câteva întrebări? Cum rămâne cu părinții mei?
- Ce e cu ei? - Pot să-i mai văd, să vorbesc cu ei?
- Nu voi păstra legătura cu ei? - Nu.
Stai puțin! Dacă, Doamne ferește, se îmbolnăvesc, nu pot să-i văd?
Am putea aranja ceva dacă se îmbolnăvesc.
- În situații excepționale... - Nu pot face asta, Henry.
Nu-mi pot părăsi părinții.
Karen, ți-am spus, nu accept dacă tu și copiii nu veniți cu mine.
Nu pot s-o fac fără tine. Tu faci cum vrei...
- Ai nevoie de Henry, nu de mine. - Așa e.
Sincer să fiu, nu-mi pasă dacă vii și tu.
Dacă I-ai face un martor mai bun, aș vrea să-I însoțești.
ÎI vor pe Henry, nu pe mine.
Henry va avea parte de Programul de protecție a martorilor.
Nu vor putea ajunge la el. Numai prin tine pot ajunge la el. Sau prin copii.
Dacă intră în program, o să fii în mare pericol. Cred că înțelegi asta.
- Eu nu știu nimic. - Nu face pe nevinovata.
Am ascultat casetele, am auzit că vorbeai despre cocaină la telefon.
În toate convorbirile tale cu Henry.
Nu contează.
Chiar dacă ajunge la închisoare sau e eliberat, e un om mort.
Amândoi știți asta.
- Copiii vor putea merge la școală? - Se pot întoarce aici?
De ce nu vă duceți pe Wall Street, să prindeți niște hoți adevărați?
Cine v-a dat costumele astea era un om cu simtul umorului.
Practic, suntem singura voastră salvare.
Vă vom salva viata și nu veți ajunge la închisoare.
A fost foarte simplu să dispărem. Casa era pe numele soacrei mele.
Mașinile erau înmatriculate pe numele soției.
Asigurarea socială și carnetul de conducere erau false.
Nu am votat și nu am plătit impozite niciodată.
Certificatul de naștere și cazierul
erau singurele acte care demonstrau că exist.
- ÎI vedeti azi în sală? - Da.
Vă rog să-I arătați pentru jurați.
Să se consemneze că dl Hill I- a identificat pe acuzatul James Conway.
- ÎI cunoașteți pe Paul Cicero? - Da.
- ÎI vedeti azi în sală? - Da.
Puteți să-I arătați pentru jurați?
Să se consemneze că dl Hill I- a identificat pe acuzatul Paul Cicero.
Cel mai greu lucru a fost să renunt la stilul meu de viată.
Încă îmi mai place să trăiesc așa. Eram un fel de vedete cu mușchi.
Totul era al nostru. Soțiile, mamele și copiii trăiau bine.
Aveam pungi pline cu bijuterii, ascunse în bucătărie.
Lângă pat, aveam o zaharniță plină cu cocaină.
Li se spune turnători, pentru că ar turna pe oricine ca să scape, nu?
- Obiectez! - Se admite.
- Nu știu cum e să fii turnător. - Dle Hill, știți foarte bine.
Dacă dădeam un telefon, aveam tot ce-mi doream.
Mașini pe gratis, cheile de la apartamentele secrete din oraș...
Pariam 20 sau 30 de mii într-un weekend.
Apoi cheltuiam câștigul într-o săptămână
sau împrumutam bani ca să-mi plătesc datoriile.
Nu-mi păsa. Nimic nu mai conta.
Când rămâneam lefter, dădeam o spargere.
Noi controlam totul. Mituiam polițiști, avocați și judecători.
Toți primeau mită. Totul putea fi obținut ușor.
Acum, totul s-a sfârșit.
Asta a fost cel mai greu. Acum, totul e altfel.
Nu se mai întâmplă nimic. Trebuie să aștept ca toată lumea.
Nici măcar mâncare bună nu mai primesc.
După ce am ajuns aici, am comandat spaghete cu sos de roșii
și am primit tăiței cu ketchup.
Sunt un om obișnuit. Îmi voi trăi restul vietii ca un fraier!
Henry Hill este încă în programul de protecție.
În 1987 a fost arestat la Seattle, pentru trafic de droguri,
a primit 5 ani cu eliberare condiționată. Din '87 a fost curat.
În 1989, Henry și Karen Hill au divorțat, după 25 de ani de căsătorie.
Paul Cicero a murit în 1988 în închisoarea federală din Fort Worth, după o boală.
Avea 73 de ani.
Jimmy Conway execută o sentință de minimum 20 de ani pentru omor
într-o închisoare de stat. Nu poate fi eliberat condiționat
înainte de 2004, când va avea 78 de ani.