- Nu poți trece! - Gandalf!
Sunt slujitorul Focului Tainic, mânuitorul văpăii din Anor!
Întoarce-te înapoi în Umbră!
Focul întunecat nu te ajută, văpaie din Udùn!
Nu vei trece!
Nu!
Gandalf!
Fugiți, nebunilor!
Nu!
Gandalf!
Ce este, domnu' Frodo?
Nimic.
A fost doar un vis...
CELE DOUĂ TURNURI
Mordor... Singurul ținut din Pământul-de-Mijloc
pe care n-am vrea să-l vedem de aproape.
Și tocmai într-acolo încercăm să ne croim drum.
Dar nu putem ajunge, orice am face.
Adevărul e că am rătăcit drumul, domnu' Frodo.
Nu cred că Gandalf a vrut să ajungem aici.
Multe lucruri n-a vrut Gandalf să fie așa cum au fost.
Domnu' Frodo?
E Inelul, nu-i așa?
E tot mai greu...
- Ce mai avem de mâncare? - Să mă uit...
Minunat!
Pâine lembas. Și uite!
Tot pâine lembas.
De obicei, nu mă dau în vânt după mâncarea altor neamuri,
dar pâinea asta a elfilor nu-i deloc rea.
Nimic nu-ți poate tulbura buna dispoziție, așa-i, Sam?
Poate doar norii ăia de ploaie.
Locul ăsta pare ciudat de cunoscut...
Asta pentru că am mai fost aici. Ne învârtim în cerc.
Ce e duhoarea asta?
Cred că e o mlaștină puturoasă prin preajmă. Simți mirosul?
Da.
Îl simt...
Nu suntem singuri.
Hoții! Hoții!
Scârbele de hoțomani!
Unde este?
Ni l-au furat!
Neprețuitul meu!
Blestemați să fie! Îi urâm!
Neprețuitul e al nostru și îl vrem!
Asta e Sting. Știi bine că ai mai văzut-o cândva.
Nu-i așa... Gollum?
Dă-i drumul sau îți tai beregata!
Arde! Ne arde!
E rece ca gheața, mușcă! Au împletit-o blestemații de elfi!
- Te rog, ia-o de pe noi! - Taci!
S-a zis cu noi!
Toți orcii din Mordor au să audă zbieretele țicnitului ăstuia!
- Să-l legăm și să-l lăsăm aici. - Nu!
Asta o să ne omoare!
Meriți asta cu vârf și îndesat!
Poate că își merită moartea.
Dar acum, că îl am în fața ochilor, mi s-a făcut milă de el.
O să fim drăguți cu ei, dacă și ei o să fie la fel cu noi.
Scoate-ne funia!
Jurăm să o să facem ce vrei tu. Jurăm!
Nu mă pot încrede în nici o făgăduială de-a ta.
Jurăm să-l slujim pe stăpânul Neprețuitului.
O să jurăm cu mâna pe Neprețuit.
Gollum, gollum!
Inelul e înșelător. Te vom face să-ți ții făgăduiala.
Da, jurăm pe Neprețuit.
Jurăm pe Neprețuit...
Nu am încredere în tine!
Treci jos! Jos!
- Sam! - Vrea să ne ducă de nas!
Dacă îl lăsăm să plece, o să ne ia gâtul, când ne-o fura somnul.
- Știi drumul spre Mordor? - Da.
Ai mai fost acolo?
Da.
O să ne duci la Poarta Neagră.
Merry!
Ce este? Ce ai mirosit?
Carne de om.
Aragorn!
Ne-au luat urma!
Mai repede!
Au grăbit pasul.
Probabil că ne-au simțit prezența. Repede!
Haide, Gimli!
Îi urmărim de trei zile și trei nopți.
Fără popas, fără să-mbucăm ceva. Nici urmă de cei căutați,
în afară doar de semnele pe care le putem citi în piatră.
Nu cad fără de pricină frunzele din Lórien.
S-ar putea să fie încă în viață.
Ne desparte de ei mai puțin de-o zi de mers.
La drum, Gimli! Ne apropiem de ei!
Drumurile de zile întregi nu-s pentru mine.
Gnomii sunt foarte iuți și primejdioși pe drumuri scurte.
Rohan, ținutul Obștei Călăreților...
Se petrece un lucru straniu pe tărâmul acesta.
Ceva necurat le dă iuțeală acelor creaturi și ne vlăguiește pe noi.
Legolas! Ce văd ochii tăi de elf?
Uruk-haii au cârmit spre Răsărit.
Îi duc pe hobbiți la Isengard.
Saruman!
Lumea se schimbă.
Cine mai are acum tăria să se ridice
împotriva oștilor unite din Isengard și Mordor?
Să se împotrivească puterii lui Sauron și a lui Saruman
și alianței celor două turnuri?
Împreună, Senior al Întunericului, vom stăpâni Pământul-de-Mijloc.
Lumea cea veche va dispărea în flăcările cuptoarelor.
Pădurile vor cădea sub securi.
O nouă putere se va ridica.
Vom conduce tăvălugul războiului
cu spada, cu lancea și cu pumnul de fier al orcilor.
Trebuie doar să-i dăm la o parte din cale pe cei ce ni se împotrivesc.
Călăreții din Rohan v-au luat pământurile.
I-au gonit pe cei de-un neam cu voi în munți, muritori de foame!
Ucigașii!
Luați-vă înapoi pământurile de care v-au prădat.
Dați foc tuturor satelor!
Vom începe cu Rohanul.
De prea mult timp ți se împotrivesc țăranii aceia!
Dar acum s-a terminat.
Éothain!
Ia-o pe sora ta și plecați! Veți merge mai repede doar voi doi.
Dar tata a zis că Éothain nu are voie să încalece pe Garulf.
E prea mare pentru el.
Ascultă-mă. Luați drumul spre Edoras și dați alarma. Înțelegi ce spun?
Da, mamă.
Nu vreau să plec, mamă!
O să ne vedem acolo, Freda.
Repede!
Du-te, copile!
Rohanul nu va mai rezista mult, stăpâne.
Théodred?
- Fiul tău e grav rănit, Măria ta. - A fost atacat de orci.
Dacă nu ne apărăm ținutul, Saruman va pune stăpânire pe el prin forță.
E o minciună!
Saruman cel Alb ne-a fost dintotdeauna prieten și aliat.
Gríma...
Orcii cutreieră în voie pe pământurile noastre.
Nimeni nu-i împiedică. Năvălesc și ucid în voie!
Orci care poartă semnul mâinii albe a lui Saruman!
De ce împovărezi și mai mult o minte deja prea tulburată?
Nu vezi?
L-ai istovit pe unchiul tău cu nesupunerea ta și ațâțările la război.
Ațâțări la război?
De câtă vreme te-a cumpărat Saruman?
Ce răsplată ți-a făgăduit, Gríma?
Că, după ce toți vor fi murit, îți vei lua partea din bogății?
De prea mult timp ți se scurg ochii după sora mea!
Prea multă vreme ai urmărit-o pas cu pas!
Vezi multe, Éomer, fiu al lui Éomund.
Prea multe.
Începând din clipa aceasta, ești izgonit din regatul Rohan,
iar de te vei întoarce, aici te va aștepta moartea!
Respiră. Ăsta-i șiretlicul.
Respiră!
Aleargă de parcă i-ar mâna de la spate chiar biciul stăpânilor lor!
Nu mai mergem nici un pas, dacă nu facem popas.
Faceți focul!
Merry!
Cred că am făcut o greșeală când am plecat din Comitat.
Ce se aude?
Sunt copacii!
Cum?
Mai știi Pădurea Bătrână, de la hotarul Țării Iedului?
Oamenii spuneau că în apa de acolo există ceva
ce face copacii să crească semeți și să prindă viață.
Să prindă viață?
Copaci care șoptesc, stau de vorbă unii cu alții,
ba pot chiar să meargă.
Mor de foame!
N-am înghițit altceva decât pâine cu viermi, de trei zile încoace!
Da! De ce să nu gustăm puțină carne?
Ei de ce n-ar fi buni? Sunt fragezi.
Nu sunt de mâncat!
Nici măcar picioarele? De alea n-au nevoie.
- Par tare gustoși. - Înapoi, gunoiule!
- Tăiați-i bucățele! - Măcar o înghițitură.
Nu!
Se pare că o să avem iar carne la masă, băieți.
Pippin! S-o întindem!
Te duci să chemi ajutoare, pirpiriule?
Nimeni nu vă mai poate salva acum.
Pippin!
Răsare un soare roșu...
S-a vărsat sânge în noaptea ce a trecut.
Călăreți ai Obștii, ce vești ne aduceți din Rohan?
Ce caută împreună un elf, un om și un gnom pe pământurile Rohanului?
Vorbiți degrabă!
Spune-mi cum te numești, călărețule, și-ți voi spune și eu numele meu.
Ți-aș reteza căpățâna, gnomule, de-ai fi doar un pic mai răsărit.
Ți-ai găsi moartea, înainte să lovești!
Eu sunt Aragorn, fiul lui Arathorn.
Ei sunt Gimli, fiul lui Glóin, și Legolas din Codrul Întunecat.
Suntem prietenii Rohanului și ai regelui tău Théoden.
Théoden nu mai deosebește prieten de vrăjmaș,
nici când e vorba de cei de-un sânge cu el.
Saruman i-a otrăvit regelui mintea
și vrea să pună stăpânire pe acest ținut.
Oamenii care mă însoțesc sunt cu toții fideli Rohanului
și pentru acest lucru am fost izgoniți din regat.
Vrăjitorul Alb e viclean. Se spune că umblă de colo-colo,
sub înfățișarea unui moșneag înfășurat într-o mantie cu glugă.
Iar iscoadele lui se strecoară nevăzute peste tot.
Noi nu suntem iscoade.
Am luat urma unei hoarde de Uruk-hai. Se îndreaptă spre Apus, peste câmpie.
Ne-au luat captivi doi prieteni.
I-am măcelărit pe Uruk-hai noaptea trecută.
Dar erau acolo și doi hobbiți. N-ați văzut doi hobbiți printre ei?
Sunt mititei, în ochii voștri ar fi părut doar niște copii.
N-am cruțat pe nimeni.
Am făcut leșurile grămadă și le-am dat foc.
Sunt morți?
Îmi pare rău.
Hasufel! Arod!
Fie ca acești cai să vă aducă mai mult noroc decât foștilor lor stăpâni.
Cu bine!
Căutați-vă prietenii, dar nu vă puneți prea mare nădejde.
Nădejdea a părăsit demult aceste meleaguri.
Pornim spre Miazănoapte!
E una din centurile lor mititele...
Fie să-și găsească liniștea, în moarte...
I-am părăsit la greu.
Aici a stat un hobbit...
Și aici un altul.
S-au târât...
Aveau mâinile legate.
Dar legăturile le-au fost tăiate.
Au alergat până aici.
Au fost urmăriți.
Centura!
Fugi!
Urmele se îndepărtează de locul bătăliei...
Și se pierd în Codrul Fangorn.
Fangorn? Ce nebunie le-a îndreptat pașii într-acolo?
Am scăpat de el? Cred că ne-a pierdut urma.
O să vă smulg măruntaiele scârboase!
Veniți încoace!
Copacii! Urcă-te în copac!
A dispărut.
Merry!
Să-ți facem o gaură pentru viermi!
Fugi, Merry!
Niște orci mititei!
- Vorbește, Merry! Copacul vorbește! - Copac?
Eu nu sunt copac! Sunt un ent.
Un păstor de copaci! Păstorul pădurii.
Nu vorbi cu el, Merry! Nu-i cânta în strună!
Unii îmi spun Arbore-bărbos.
- Și de partea cui ești? - Parte?
Nu sunt de partea nimănui,
căci nimeni nu e de partea mea, pui de orc!
Nimănui nu-i mai pasă de nevoile pădurii.
- Nu suntem orci! Suntem hobbiți. - Hobbiți?
N-am auzit niciodată de așa ceva.
Mi se pare că vreți să mă duceți de nas, orcilor!
Orcii au adus focul. Au venit cu securi.
Au tăiat, ciopârțit, ars, pustiit!
- Blestemați să fie, distrugătorii! - Nu înțelegi! Noi suntem hobbiți.
Jumătăți-de-om. Locuitori din Comitat.
Poate că sunteți...
Poate că nu.
Vrăjitorul Alb va ști ce e cu voi.
Vrăjitorul Alb?
Saruman!
Vedeți? Noi v-am arătat drumul.
Grăbiți-vă, hobbiților!
Ați avut mare noroc că v-am găsit noi.
Hobbit drăgălaș!
E o mlaștină. Ne-a atras în smârcuri!
Smârcuri, da, da.
Vino, stăpâne! O să te ducem pe cărări ferite, prin cețuri.
Veniți, hobbiților! Trebuie să ne grăbim.
Eu am găsit drumul prin smârcuri.
Orcii nu-l folosesc. Orcii nu-l știu.
Ei ocolesc zeci de leghe. Veniți, repede!
Trebuie să ne strecurăm ușor și nevăzut, ca umbrele.
Sunt morți aici!
Sunt chipuri de morți în apă!
Toți morți. Toți putrezi.
Elfi, oameni și orci.
Aici a fost demult o mare bătălie.
Smârcurile Morților. Da, așa se numesc.
Pe aici!
Nu vă luați după lumini!
Fiți cu băgare de seamă, altfel hobbiții au să coboare și ei la morți
și să lumineze ca niște lumânări.
Frodo!
- Gollum?! - Nu te lua după lumini!
- Gollum! - Domnu' Frodo!
Ești teafăr?
Atât de strălucitor! Atât de frumos!
Neprețuitul nostru!
Ce ai spus?
Stăpânul ar trebui să se odihnească. Trebuie să-și păstreze puterile.
Cine ești?
Nu e treaba ta să ne întrebi asta! Gollum, gollum...
Gandalf mi-a spus că neamul tău trăia pe malurile apelor.
Răceală-n inimă, și-n mâini, și-n oase Pentru drumeții departe de case.
Mi-a spus că povestea vieții tale e tare tristă.
Ei nu văd ce li se așterne în cale,
Când soarele s-a întunecat și luna văl de moarte are.
Cândva nu te deosebeai prea mult de un hobbit. Nu-i așa...
...Sméagol?
Cum mi-ai spus?
Ăsta îți era numele cândva, nu? Acum mult timp.
Numele meu...
Numele meu!
Sméagol!
- Călăreții Negri! - Ascundeți-vă!
Frodo, repede!
Repede! Au să ne vadă!
- Credeam că au murit. - Să moară? Nu pot fi uciși.
Duhuri! Duhuri cu aripi!
Îl cheamă la ele! Îl cheamă pe Neprețuit.
Domnu' Frodo! E în ordine. Sunt aici.
Repede, hobbiților! Poarta Neagră e foarte aproape.
Sânge de orc!
Ciudate urme...
Aerul e așa de înecăcios aici!
Pădurea asta e bătrână.
Foarte bătrână.
E plină de amintiri...
Și de mânie.
Copacii vorbesc între ei.
Gimli! Coboară securea!
E ceva aici!
Ce vezi?
Vrăjitorul Alb e prin preajmă.
Nu-l lăsați să vorbească. O să ne vrăjească.
Trebuie să ne mișcăm foarte iute.
Căutați urmele a doi tineri hobbiți.
Unde sunt?
Au trecut pe aici, cu două zile în urmă.
S-au întâlnit cu cineva la care nu se așteptau defel.
- Acum v-a mai venit inima la loc? - Cine ești?
Arată-te la față!
Nu poate fi aievea!
Ai căzut!
Prin foc și apă...
Din străfundurile celui mai adânc hău până în vârful celui mai înalt pisc
am luptat cu Balrogul din Morgoth.
Până când, în cele din urmă, mi-am înfrânt dușmanul
și l-am zdrobit de povârnișul muntelui.
Întunericul m-a învăluit
și am rătăcit prin tenebrele gândului și ale timpului.
Stelele au răsărit și au apus
și fiecare zi a fost lungă cât un ev pământesc.
Dar nu a fost sfârșitul. Am simțit viața pulsând din nou în mine.
Am fost trimis înapoi, până când îmi voi împlini misia.
Gandalf!
Gandalf?
Da...
Așa mi se spunea cândva.
Gandalf cel Sur!
- Ăsta era numele meu. - Gandalf!
Acum sunt Gandalf cel Alb.
Și m-am întors la voi în ceas de cumpănă.
O parte a misiei voastre s-a sfârșit. O alta începe.
Amenințarea războiului plutește deasupra Rohanului.
Trebuie să ajungem la Edoras cât mai degrabă.
Este unul dintre mearași,
dacă ochii mei nu-s cumva tulburați de vreo vrajă.
Iute ca Gândul!
E împăratul tuturor cailor
și am trecut împreună prin multe primejdii.
Casa mea e departe, în adâncul pădurii,
la picioarele munților.
I-am spus lui Gandalf că o să vă duc într-un loc sigur.
Și într-acolo vă și duc.
Copacii au devenit sălbatici și periculoși.
Putregaiul mâniei s-a strecurat în inimile lor.
V-ar face rău, dacă ar avea ocazia.
Noi am rămas prea puțini.
Prea puțini enți, ca să-i mai putem ține în frâu.
Poarta Neagră a Mordorului!
Ferească-ne!
Ce-ar mai avea de zis unchiașul meu, dacă ne-ar vedea acum!
Stăpânul a zis să-i arăt drumul spre Mordor.
Sméagol cel bun a făcut așa cum a zis stăpânul.
Așa am zis.
Pân-aici ne-a fost!
Nu putem trece de poartă.
Uite!
Poarta! Se deschide!
Știu cum putem coborî.
Nu, Sam!
Stăpâne!
- Nu-ți cer să vii cu mine, Sam. - Știu, domnu' Frodo.
Mă tem că nici măcar mantiile de la elfi nu ne vor putea ascunde acolo.
Acum!
Stăpâne, nu! Au să te prindă!
Nu-l duce la el!
El vrea să-l găsească pe Neprețuit.
Îl caută fără răgaz.
Iar Neprețuitul vrea să se întoarcă la el.
Dar nu trebuie să-l lăsăm să pună mâna pe el.
Nu! Mai există un drum. Unul mai tainic, mai întunecat.
De ce nu ne-ai spus asta până acum?
- Pentru că stăpânul nu a întrebat. - Pune el la cale ceva!
Spui că mai există o cale de intrare în Mordor?
Da. O potecă și niște trepte.
Și apoi... un tunel.
Te rog!
- Ne-a adus până aici, Sam. - Nu face asta, domnu' Frodo!
Până acum și-a ținut făgăduiala.
Nu!
Arată-ne drumul, Sméagol.
Sméagol bun, totdeauna-i de ajutor.
Edorasul și Meduseld, Lăcașul Auriu.
Aici sunt curțile regelui din Rohan,
Théoden cel cu mințile tulburate.
Saruman îl ține acum strâns în plasa vrăjilor lui.
Mărite stăpâne, fiul Domniei tale...
A murit.
Măria ta?
Unchiule?
Nu te duci la el?
Nu faci nimic?
Aveți mare grijă ce vorbiți.
Nu vă așteptați să fim primiți cu brațele deschise.
Trebuie să fi murit în timpul nopții.
Ce tragedie pentru rege, să-și piardă singurul fiu și moștenitorul!
Știu că moartea lui e greu de îndurat.
Mai ales acum, când fratele tău te-a părăsit.
Dă-mi pace, șarpe!
Acum ești cu adevărat singură.
Cine știe ce șoapte îi încredințezi întunericului,
în nopțile triste și fără de somn, în care viața ta pare atât de searbădă,
în care pereții odăii tale se strâng în jurul tău,
gratii de colivie ce vor să-ți înfrângă zborul?
Atât de frumoasă...
Și atât de rece!
Ca o dimineață de început de primăvară,
ce încă se agață de aripa rece a iernii.
Vorbele tale picură otravă!
Și un cimitir ar fi mai vesel!
Nu-ți pot îngădui să apari înarmat înaintea regelui, Gandalf cel Sur.
Din porunca lui Gríma Limbă de Vierme.
Și lucrurile Domniei tale.
Doar n-o să desparți un moșneag de toiagul în care se sprijină!
Măria ta, a venit Gandalf cel Sur!
E solul nenorocirilor!
În ultima vreme, buna cuviință nu mai e la mare preț la Curtea ta,
rege Théoden.
Nu e bine venit aici.
De ce te-aș întâmpina cu bucurie,
Gandalf, Cioara Furtunii?
Îndreptățită întrebare, mărite stăpân!
Târziu ceas și-a ales scamatorul acesta ca să-și facă apariția!
Láthspell, Veste Rea, îi spun eu. Iar vestea rea e oaspete hain.
Taci! Ține-ți în gură limba aia despicată!
N-am trecut prin ghearele focului și ale morții,
ca să-mi arunc vorbe de ocară cu un vierme fără minte!
Toiagul!
V-am spus să-i luați armele vrăjitorului!
Théoden, fiu al lui Thengel!
Prea mult ai stat în lumea Umbrelor.
În locul tău, aș sta locului.
Ascultă la mine!
Te eliberez de vrajă.
Nu ai nici o putere aici, Gandalf cel Sur!
O să te scot din el, Saruman, așa cum otrava e scoasă dintr-o rană!
Așteaptă!
Dacă plec, Théoden moare.
Așa cum nu m-ai omorât pe mine, nu-l vei omorî nici pe el.
Rohanul e al meu!
Dispari!
Îți știu chipul.
Éowyn!
Éowyn...
Gandalf?
Respiră din nou aerul libertății, prietene.
Întunecate vise am mai avut în ultima vreme!
Degetele tale își vor regăsi mai iute vigoarea de demult
dacă vor strânge mânerul spadei tale.
N-am făcut decât să te slujesc cu credință, Măria ta!
Vrăjile tale m-ar fi făcut să mă târăsc în patru labe, ca o lighioană!
Nu mă izgoni de lângă tine!
Nu, Domnia ta!
Lasă-l să plece.
S-a vărsat destul sânge din pricina lui.
Dispari din ochii mei!
Trăiască regele Théoden!
Unde e Théodred?
Unde e fiul meu?
Veșnicuțe.
Au crescut dintotdeauna pe mormintele străbunilor mei.
Iar acum vor acoperi mormântul fiului meu.
Vai mie, negre zile mi-a fost dat să apuc!
Tinerii pier, iar bătrânii rămân să se veștejească.
Mi-a fost dat să trăiesc ultimele zile ale casei mele.
Moartea lui Théodred n-a fost din vina ta.
Nici un părinte n-ar trebui să-și îngroape copilul.
A fost un bărbat puternic.
Spiritul lui își va găsi drumul către lăcașul veșnic al străbunilor.
N-au avut nici o șansă. Erau neînarmați.
Oamenii sălbatici se îndreaptă acum spre Meleagul de la Apus
și fac scrum totul în cale.
Stoguri de paie, bordeie și copaci...
Unde e mama?
E doar un strop din teroarea pe care o va dezlănțui Saruman.
Puterea lui crește cu fiece clipă, căci acum îl mână teama de Sauron.
Urcați pe cai și duceți-vă să-l înfruntați!
Țineți-l departe de femeile și copiii voștri.
Trebuie să luptați!
Chiar acum, două mii de călăreți vajnici se îndreaptă spre Miazănoapte.
Éomer îți este credincios.
El și oamenii lui se vor întoarce și vor lupta pentru regele lor.
Trebuie să fie la vreo 300 de leghe depărtare.
Éomer nu ne poate sări în ajutor.
Știu ce vrei să fac,
dar nu voi aduce din nou moartea asupra poporului meu.
Nu vreau să risc un război.
Războiul îți bate la ușă, indiferent dacă vrei să riști sau nu!
Din câte știam eu, rege în Rohan e Théoden, nu Aragorn.
Care e, atunci, hotărârea regelui?
Din porunca regelui, toată lumea va părăsi Edorasul.
Ne vom refugia la Văgăuna lui Helm.
Nu vă împovărați cu giuvaiericale. Luați doar proviziile de trebuință.
Văgăuna lui Helm!
Iau drumul munților, când ar fi trebuit să rămână și să lupte!
Cine să-i apere, dacă n-o face regele lor?
Face așa cum crede că e mai bine pentru poporul lui.
În Văgăuna lui Helm și-au găsit scăparea de multe ori în trecut.
Din viroaga aia nu există ieșire. Théoden se-aruncă singur în capcană.
Crede că-și duce oamenii la loc sigur. Dar acolo nu-i așteaptă decât măcelul.
Théoden e puternic, dar mă tem pentru el.
Mă întreb dacă nu sunt ultimele zile ale Rohanului.
Înainte să se sfârșească totul, o să aibă nevoie de brațul tău.
Oamenii din Rohan au să aibă nevoie de tine.
- Trebuie să țină piept dușmanului. - Îi vor ține.
Pelerinul cel Sur... Așa îmi spuneau.
Am străbătut acest pământ preț de trei sute de vieți omenești,
iar acum timpul pare să se fi terminat.
Cu un strop de noroc, căutarea mea nu va fi în van.
Așteaptă-mă în zorii celei de-a cincea zile.
- Să privești către Soare-Răsare. - Du-te!
Te pricepi să mânuiești spada!
Femeile din Rohan au învățat demult meșteșugul acesta.
Și cele fără spadă pot să moară de tăișul ei.
Nu mă tem nici de moarte și nici de durere.
Dar de ce te temi, domniță?
De colivie. Să fiu ținută după gratii,
până când bătrânețea și deprinderea mă vor face să nu le mai văd,
iar din nădejdea de a împlini ceva nu va mai rămâne nici urmă de amintire.
Ești fiică de rege, luptătoare de vază din Rohan.
Nu cred că asta e soarta ce ți-e hărăzită.
Théoden nu va rămâne în Edoras.
Știe prea bine că acolo e vulnerabil.
Se așteaptă la un atac asupra orașului.
Se vor retrage la Văgăuna lui Helm, măreața fortăreață a Rohanului.
Dar e primejdios să ia calea munților.
Se vor mișca încet. Vor avea cu ei femei și copii.
Trimite-ți wargii!
Hei, scârbavnicule, n-o lua așa de repede!
- De ce faci asta? - Ce anume?
Îi vorbești urât și îl ponegrești tot timpul.
De-aia.
Pentru că e ceea ce e. N-a mai rămas în el decât răutate și minciună.
Vrea Inelul. Nimic altceva nu-l interesează.
Nu-ți poți imagina ce i-a făcut Inelul, ce îi face încă.
- Vreau să-l ajut, Sam. - De ce?
Pentru că trebuie să cred că poate fi din nou cel ce a fost.
- Nu-l mai poți salva, domnu' Frodo. - Ce știi tu despre toate astea?
Nimic!
Iartă-mă, Sam... Nu știu de ce am spus așa ceva.
Eu știu.
Inelul e de vină.
Nu-l poți slăbi din ochi o clipă. Te-am văzut.
Nu mai mănânci, abia de pui geană pe geană.
A pus stăpânire pe tine, domnu' Frodo. Trebuie să i te împotrivești.
Știu ce trebuie să fac, Sam. Inelul mie mi-a fost încredințat.
E misiunea mea. A mea! Numai și numai a mea!
Auzi ce vorbe îți ies din gură?
Nu-ți dai seama cu cine ai început să semeni?
Îl vrem! Avem nevoie de el.
Neprețuitul trebuie să fie al nostru!
Ei ni l-au furat!
Blestemații de hobbiți!
Haini, vicleni, trădători!
Stăpânul, nu!
Ba da, neprețuitule. Trădător!
O să te înșele, o să-ți facă rău, o să te mintă!
Stăpânul îmi e prieten.
Tu nu ai prieteni. Nimeni nu te place.
Nu te ascult! Nu ascult nimic!
Ești un mincinos și un hoț.
Nu!
Ucigașule!
- Pleacă! - Să plec?
Te urăsc!
Uite ai fi fost, fără mine? Gollum, gollum...
Eu ne-am salvat. Eu!
Suntem în viață mulțumită mie!
Nu și de acum înainte.
Ce ai spus?
Acum, stăpânul are grijă de noi.
Nu avem nevoie de tine.
Cum?
Pleacă și nu te mai întoarce niciodată.
Nu!
Pleacă și nu te mai întoarce niciodată!
Noi i-am spus să plece. Și a plecat, Neprețuitule!
A plecat! S-a dus! Sméagol e liber!
Uite!
Uite! Vezi ce a găsit Sméagol?
Sunt tineri. Sunt fragezi și buni.
Da, sunt buni. Mănâncă-i!
O să i se facă rău din cauza ta!
Există un singur fel cumsecade de a mânca niște iepuri.
Ce faci?
Hobbit prost și gras!
Îi strici!
Ce-i de stricat la ei? Abia de au un strop de carne.
Dar tare ne-ar trebui vreo câteva barabule.
Ce sunt alea "barabule", neprețuitule?
- Ce sunt alea? - Cartofi!
Să-i fierb, să-i zdrobesc și să-i amestec în tocăniță.
Sau cartofi prăjiți! Mari, aurii, lângă o bucată de pește părjit.
- Nici măcar tu n-ai putea zice nu! - Ba da, am putea.
Să strici bunătate de pește!
Dă-ni-l crud, cât încă mișcă,
și ține-ți pentru tine scârboșeniile de cartofi prăjiți.
Ești fără leac!
Domnu' Frodo?
- Cine sunt? - Oameni răi. Slujitorii lui Sauron.
Au fost chemați la poruncă, în Mordor.
Stăpânul Întunericului își adună toate oștile.
Nu va mai dura mult. În curând, va fi gata.
- Gata pentru ce? - Pentru a începe războiul.
Cel din urmă război, care va aduce Umbra peste întregul pământ.
Trebuie să pornim la drum. Să mergem, Sam!
Domnu' Frodo! Uite!
E un olifant!
N-o să mă creadă nimeni acasă!
Sméagol?
Am zăbovit aici prea mult.
Repede, Sam!
Legați-le mâinile.
E adevărat, nu vezi prea des femei ale gnomilor.
De fapt, gnomii seamănă atât de mult la voce și la trup,
încât de multe ori femeile sunt luate drept bărbați.
Bărbile sunt de vină...
Din cauza asta se crede că nu există femei în seminția noastră
și că gnomii răsar din niște găuri în pământ.
Ceea ce e de râs, firește.
E în ordine. Nu intrați în panică! Am făcut într-adins.
Lumina Stelei Înserării nu pălește și nici nu sporește.
Eu singură decid cui i-o dau.
La fel ca și inima mea.
Dormi...
Dorm.
E un vis.
Atunci, e un vis frumos.
Dormi...
Mi-ai spus cândva că ziua aceasta va veni.
Nu e sfârșitul, ci începutul.
Trebuie să pleci cu Frodo. Ăsta e drumul tău.
Drumul meu e ascuns vederii.
Se întinde la picioarele tale.
Nu poți șovăi acum.
Arwen...
Dacă nu crezi în nimic altceva, crezi în ea.
Crezi în noi.
Unde este?
Femeia care ți-a dat giuvaierul acela.
Vremea noastră pe acest pământ se sfârșește.
Vremea lui Arwen se sfârșește.
Las-o să plece, să se urce pe corabia ce pleacă spre Soare-Apune.
Las-o să ia cu ea în Tărâmul Nemuririi iubirea pe care ți-o poartă.
Acolo dragostea ei va trăi veșnic.
Dar niciodată mai mult decât o amintire.
Nu-mi voi lăsa fiica aici, să moară!
Rămâne pentru că nu și-a pierdut speranța.
Rămâne pentru tine! lar locul ei e alături de cei de-un neam cu ea.
Poți avea parte de o altă viață.
Departe de războaie, de durere și disperare.
De ce îmi spui asta?
Eu sunt muritor. Tu ești din neamul elfilor.
A fost un vis, Arwen.
Nimic mai mult.
Îți aparține.
A fost un dar.
Păstreaz-o.
Domnia ta?
A plecat spre Tărâmul Nemuririi, împreună cu cei de-un neam cu ea.
Ce este?
- Háma? - Nu sunt sigur...
Wargii!
O iscoadă!
- Ce e? Ce vezi? - Ne atacă wargii!
Toți bărbații călare să treacă în fruntea coloanei!
Ridică-mă! Sunt călăreț. Mai repede!
Trebuie să-i duci pe oameni la Văgăuna lui Helm, cât mai degrabă.
- Pot să lupt. - Nu!
Trebuie să faci asta, pentru mine.
După mine!
- Înainte! La atac! - Luați-o spre vale!
- Așa! - Nu vă risipiți!
Adu-ți mutra aia frumoasă la securea mea!
E pus la socoteala mea!
Împuțite creaturi!
Aragorn!
Aragorn?
Spune-mi ce s-a întâmplat și-ți ușurez moartea.
Este...
...mort.
A făcut un mic salt în prăpastie.
Minți!
Urcați-i pe răniți pe cai!
Lupii din Isengard se vor întoarce.
Lăsați-i aici pe morți.
Vino...
- Văgăuna lui Helm! - Uite-o, e Văgăuna lui Helm!
Suntem în siguranță!
Suntem în siguranță, domniță! Mulțumesc.
- Mamă! - Freda!
Faceți-i loc lui Théoden! Faceți loc regelui!
Atât de puțini! Atât de puțini v-ați întors...
Oamenii sunt acum în siguranță.
Dar am plătit cu multe vieți.
Domniță...
Lordul Aragorn... Unde e?
A căzut.
Adu toate trupele la adăpostul zidurilor.
Baricadează porțile și pune străji pe ziduri.
Și cei care nu pot lupta, Măria ta? Femeile și copiii?
Duceți-i în caverne.
Saruman se crede mult prea puternic
de își închipuie că ne poate veni de hac aici.
Văgăuna lui Helm are un singur punct slab.
Zidurile exterioare sunt stânci masive.
Dar la baza lor e un mic tunel, prin care se scurge apa.
Cum? Cum poate focul să distrugă piatra?
Ce plăsmuire poate fărâma zidul?
Dacă spargem zidul, Văgăuna lui Helm o să cadă.
Chiar dacă am sparge zidul, ar fi nevoie de oșteni fără de număr,
mii și mii, să distrugă turnul fortăreței.
Ar fi nevoie de zeci de mii.
Dar nu există asemenea armie, stăpâne.
O nouă putere se ridică.
Iar izbânda va fi curând a ei.
În noaptea aceasta, pământul va musti de sângele rohirrimilor!
Plecați spre Văgăuna lui Helm!
Nu cruțați nici o viață!
La luptă!
Pentru oameni, soarele nu va mai răsări.
Uite! Se vede fum la Miazăzi.
În ultima vreme, dinspre Isengard se vede mereu ridicându-se fum.
Isengard?
A fost o vreme când Saruman se plimba prin Codrul Fangorn.
Dar acum mintea lui se gândește numai la fiare și roți.
Nu-i mai pasă defel de cele ce sunt vii.
Ce este?
E oștirea lui Saruman! A început războiul!
Să te aibă în pază marele Valar!
Arwen... E timpul.
Corăbiile pleacă spre Valinor. Du-te acum, până nu e prea târziu.
Am ales.
Nu se va mai întoarce.
De ce vrei să te veștejești aici, când nu mai e nici o speranță?
Mai există speranță.
Chiar dacă Aragorn scapă cu viață din război, tot despărțiți veți fi.
Dacă Sauron e înfrânt, și Aragorn ajunge rege,
și tot ce ai visat se va împlini, tot vei suferi, căci el e muritor.
De tăișul spadei sau de bătrânețe, într-o zi, Aragorn tot va muri.
Și nimic nu va putea să-ți aline durerea morții lui.
El va muri, dar numele lui va dăinui măreț între regii oamenilor,
iar amintirea lui se va păstra luminoasă până la sfâșitul lumii.
Dar tu, fiica mea,
te vei ofili încet, pradă întunericului și îndoielii
care te vor cuprinde precum noaptea de iarnă, geroasă și fără de stele.
Vei rătăci pe aici, umbră a durerii tale,
pe sub copacii care vor muri pe rând...
Până când întreaga lume se va fi schimbat
și lungii ani ai vieții tale se vor fi scurs fără de rost.
Arwen...
Pentru tine nu e nimic aici. Doar moarte.
Eu nu mă bucur de dragostea ta?
Ai dragostea mea, tată!
Lumea s-a schimbat...
O simt în apă. O simt în pământ...
O miros în aer...
Puterea dușmanului crește.
Sauron se va folosi de Saruman, marioneta lui,
pentru a distruge regatul Rohan.
Răul din Isengard a fost dezlănțuit.
Ochiul lui Sauron se întoarce acum spre Gondor,
ultimul regat liber al oamenilor.
Sauron va începe războiul cât mai grabnic.
Simte că Inelul e aproape.
Purtătorul Inelului e tot mai vlăguit.
În adâncul sufletului, Frodo începe să înțeleagă
că va plăti cu propria-i viață.
Tu știi asta.
Ai văzut de multă vreme.
E primejdia pe care toți o înfruntăm.
În întunericul care se întinde,
voința Inelului devine tot mai puternică.
El se străduiește din greu să ajungă iar în mâna oamenilor,
care cad atât de ușor pradă puterii lui.
Tânărul căpitan din Gondor nu trebuie decât să întindă mâna,
să ia Inelul pentru sine, și lumea-ntreagă va fi pierdută.
Inelul e foarte aproape de clipa în care își va împlini dorința.
Iar Sauron va stăpâni peste tot ce e viu pe acest pământ,
chiar de va însemna sfârșitul lumii.
Vremea elfilor s-a sfârșit.
Lăsăm Pământul-de-Mijloc în voia sorții?
Îi lăsăm să-și înfrunte singuri dușmanul?
Ce vești?
Iscoadele noastre spun că Saruman a atacat Rohanul,
iar poporul lui Théoden s-a refugiat la Văgăuna lui Helm.
Dar trebuie să ne vedem de hotarele noastre, Faramir.
Orcii s-au pus în mișcare. Sauron își adună oștile.
Răsăritenii și sudiștii sunt la Poarta Neagră.
Câți?
Câteva mii. Dar vin tot mai mulți, pe zi ce trece.
- Cine apără malul spre Miazănoapte? - Cinci sute de oameni din Osgiliath.
Dacă orașul e atacat, n-o să putem ține piept dușmanului.
Saruman atacă dinspre Isengard, Sauron dinspre Mordor...
Războiul se va prăvăli asupra oamenilor din ambele părți.
Iar Gondorul e vlăguit. Sauron ne va lovi cât de curând.
Și va lovi năpraznic. Acum știe că nu putem să-i ținem piept.
Oamenii mei spun că sunteți iscoadele orcilor.
Noi, iscoade?! Stai puțin!
Dacă nu sunteți iscoade, atunci, cine sunteți?
Vorbiți!
Suntem hobbiți din Comitat.
Frodo Baggins e numele meu, iar el e Sam Gamgee.
- E garda ta? - Sunt grădinarul lui.
Unde-i cel ce se furișa, tovarășul vostru?
O creatură pribeagă și tare hâdă.
Nu mai e nimeni cu noi.
Am plecat din Vâlceaua Despicată, împreună cu alți șapte tovarăși.
Pe unul l-am pierdut în Moria... Alți doi erau de-un neam cu mine.
Mai erau cu noi un gnom, un elf și doi oameni.
Aragorn, fiul lui Arathorn, și Boromir din Gondor.
Ești prieten cu Boromir?
Da.
Cel puțin așa am crezut...
Te va îndurera atunci să afli că Boromir a murit.
A murit? Cum? Când?
Fiind unul din tovarășii lui, nădăjduiam să-mi spui tu asta.
Era fratele meu.
Căpitane Faramir!
L-am găsit pe cel de-al treilea.
Trebuie să vii cu mine. Acum!
Acolo jos!
Pedeapsa pentru cel ce intră în Heleșteul Neîngăduit e moartea.
Oamenii așteaptă ordinul meu.
Să tragă?
Piatra și apa de aici Plăcute-s și reci.
Dulce și zemos, E tot ce vrem de ros.
Să prindem un pește Dulce și zemos.
Stai!
Ființa aceea e în grija mea.
Și eu, în grija lui.
E călăuza noastră.
Te rog, îngăduie-mi să cobor la el!
Sméagol...
Stăpânul e aici!
Vino, Sméagol!
Ai încredere în stăpân. Vino!
Trebuie să plecăm chiar acum?
Sméagol, trebuie să ai încredere în stăpân.
Vino după mine. Hai!
Vino, Sméagol! Sméagol e cuminte. Bravo!
Hai, vino!
Nu-i faceți rău!
Sméagol, nu te zbate! Ascultă-mă, Sméagol!
Stăpâne!
Unde îi duci?
Răspunde!
Sméagol...
De ce plângi, Sméagol?
Oamenii cei haini ne fac rău. Stăpânul ne-a înșelat!
Sigur că ne-a înșelat!
Ți-am spus că e viclean.
Ți-am spus că e trădător.
Stăpânul ne e prieten!
Stăpânul ne-a trădat!
Nu. Nu e treaba ta.
Lasă-ne în pace!
Hobbiți dezgustători! Ei ni l-au furat!
Nu, nu...
Ce au furat?
Neprețuitul meu!
Trebuie să scăpăm de aici.
Pleacă primul. Acum!
Poți să faci asta.
Folosește Inelul, domnu' Frodo! Doar de data asta.
Pune-l în deget!
Fă-te nevăzut.
Nu pot.
Ai avut dreptate, Sam.
Ai încercat să-mi spui...
Îmi pare rău.
Inelul pune stăpânire pe mine, Sam.
Dacă mi-l pun în deget, Sauron mă va găsi.
O să mă vadă.
Domnu' Frodo...
Deci asta e dezlegarea tuturor cimiliturilor!
Am acum în puterea mea, în sălbăticia asta,
două jumătăți-de-om și o oștire care îmi așteaptă porunca.
Inelul Puterii e la îndemâna mea.
E o mare șansă pentru Faramir, Căpitanul din Gondor,
să arate ce poate.
Nu!
Încetează!
Lasă-l în pace!
Nu înțelegi?
Trebuie să-l distrugă! Acolo mergem, în Mordor.
La Muntele de Foc!
Osgiliath a fost atacat. Cer ajutoare.
Te rog! E atât de greu...
N-ai de gând să-l ajuți?
Căpitane?
Pregătiți-vă de plecare.
Inelul merge în Gondor.
elfă lipsă
- Trăiește! - Unde e?
La o parte din calea mea! Îl omor!
Ești cel mai norocos, mai deștept și mai nesăbuit om pe care îl cunosc!
- Fii binecuvântat, flăcăule! - Gimli, unde e regele?
Ai întârziat.
Arăți groaznic!
Mulțumesc.
O oștire numeroasă, spui?
- N-a mai rămas nimeni în Isengard. - Câți sunt?
Zece mii, pe puțin.
Zece mii?!
Oștirea asta a fost zămislită pentru un singur țel.
Să distrugă lumea oamenilor.
Până la căderea nopții vor ajunge aici.
Să vină!
Vreau ca toți bărbații și băieții în stare să țină o armă în mână
să fie gata de luptă, până la căderea nopții.
Vom apăra de sus podul și porțile.
Nici o oștire n-a trecut vreodată de Zidul Văgăunii,
nici n-a călcat picior de vrăjmaș în Cetatea Cornului!
Nu e un pâlc de orci fără minte.
Avem de-a face cu Uruk-hai. Au armuri groase și scuturi late.
Am luptat în multe războaie, jupâne gnom.
Știu cum să-mi apăr propria fortăreață.
Se vor lovi de ea precum apa de stâncă.
Hoardele lui Saruman vor prăda și vor pârjoli totul în cale.
Am mai trecut prin asta.
Holdele pot fi semănate din nou, casele pot fi reconstruite.
Îndărătul acestor ziduri, vom supraviețui urgiei.
Nu vin să dea foc holdelor și satelor din Rohan.
Vin să-i omoare pe oamenii de aici, până la cel din urmă sugar!
Și ce ai vrea să fac?
Uită-te la oamenii mei! Curajul lor atârnă de un fir de păr.
Dacă ne e scris ca acesta să fie sfârșitul,
măcar să murim ca niște viteji de care să pomenească cei ce vor veni.
Trimite soli călare, Măria ta. Trebuie să ceri sprijin!
Și cine ne va sări în ajutor?
Elfii? Gnomii?
Noi nu suntem norocoși ca tine. Nu avem atâția prieteni.
Vechile alianțe au murit.
- Gondorul îți va sări în ajutor. - Gondorul?
Unde a fost Gondorul, când Meleagul de la Apus a căzut?
Unde a fost Gondorul, când dușmanii ne-au împresurat?
Unde a fost...
Nu, lord Aragorn. Suntem singuri.
- Duceți femeile și copiii în caverne. - Avem nevoie de timp să adunăm...
Nu mai e timp. Războiul e-n prag.
Trimite oameni la porți!
Noi, enții, nu ne-am mai amestecat de multă vreme
în războaiele oamenilor și ale vrăjitorilor.
Dar acum e pe cale să se petreacă
ceva ce nu s-a mai văzut de veacuri.
Divanul Enților!
- Ce e ăla? - E o întrunire.
O întrunire a ce anume?
Fag... Stejar... Castan... Frasin...
Foarte bine! Au venit mulți.
Acum trebuie să hotărâm dacă enții vor merge la război.
Intrați în caverne!
Grăbiți-vă!
Plugari, fierari, grăjdari...
Ăștia nu sunt soldați.
- Mulți au în spate prea multe ierni. - Sau prea puține.
Uitați-vă la ei! Sunt înspăimântați. Se vede în privirea lor.
Și au de ce...
Trei sute... împotriva a zece mii!
Au mai multe șanse aici decât în Edoras.
Aragorn, nu pot câștiga bătălia asta! Vor muri cu toții!
Atunci, voi muri alături de ei!
Lasă-l acum, băiete.
Lasă-l singur...
Toți sătenii în stare să țină o spadă au fost trimiși să-și ia o armă.
Măria ta?
Cine sunt eu, Gamling?
Ești regele nostru, Măria ta.
Și aveți încredere în regele vostru?
Stăpâne, oamenii tăi te vor urma, oricare va fi sfârșitul.
Oricare va fi sfârșitul...
Unde sunt caii și călăreții?
Unde e cornul ce suna izbânda?
Duse sunt acele zile, precum ploaia peste povârnișul muntelui,
precum vântul prin ierburi.
Zilele s-au scurs încet spre apus,
dincolo de munți...
Făcând loc Umbrei.
Cum am ajuns aici?
Nu vă opriți! La zidul exterior!
Dă-mi sabia.
Cum te cheamă?
Sunt Haleth, fiul lui Háma, Domnia ta.
Oamenii spun că nu vom mai apuca zorile.
Spun că nu e nici o speranță.
E o sabie bună.
Haleth, fiul lui Háma...
Speranță există întotdeauna.
Am avut încredere în tine și nu ne-ai purtat niciodată pe drumuri greșite.
Iartă-mă. Nu trebuia să-mi pierd speranța.
Nu e nimic de iertat.
Dacă am fi avut timp, aș fi aranjat-o.
Mi-e cam strâmtă peste piept.
Ăsta nu e corn de-al orcilor!
Trimite după rege!
Deschideți porțile!
Cum e cu putință?
Aduc solie de la Elrond, din Vâlceaua Despicată.
A existat cândva o alianță între oameni și elfi.
Cu mult timp în urmă, am luptat și am murit împreună.
Am venit să onorăm acea alianță.
Sunteți mai mult decât bine veniți!
Suntem mândri să luptăm din nou alături de oameni.
Puteați să alegeți un loc mai ca lumea!
Nu știu ce noroc te însoțește, dar să sperăm că va apuca zorile.
Prietenii îți sunt alături, Aragorn.
Să sperăm că și ei vor mai apuca zorile...
Nu le arătați nici un fel de îndurare,
căci nu veți primi nici strop!
- Ce se petrece acolo? - Să-ți descriu?
Sau vrei să-ți găsesc o ladă?
Nu trageți!
Și așa începe...
Pregătiți arcurile!
Armura lor e slabă la gât și sub braț.
Eliberați săgețile!
Au lovit vreunul?
Trageți fără încetare!
- Trageți! - Trageți!
Ochiți! Trageți!
Trimiteți-i la mine!
Scările!
Săbiile!
- Legolas, am omorât doi! - Eu am ajuns la 17.
N-o să mă întreacă unul cu urechi țuguiate!
19!
Merry...
Am căzut de acord.
Da?
Le-am spus numele voastre celor din Divanul Enților
și am căzut de acord...
că nu sunteți orci.
Astea sunt vești bune.
Și Saruman? Ați luat o decizie în privința lui?
- Nu te pripi, jupâne Meriadoc. - Să mă pripesc?
Prietenii noștri sunt acolo!
Au nevoie de sprijinul nostru. Nu pot duce singuri războiul ăsta!
Război? Da... Ne privește pe noi toți.
Dar trebuie să înțelegi, tinere hobbit,
că durează foarte mult să spui ceva în vechea limbă a enților.
Și noi nu spunem niciodată nimic,
dacă nu merită să pierzi mult timp spunând acel lucru.
17! 18!
19!
20! 21!
22 și 23!
Trageți asupra podului!
Asta e tot?
De atâta sunt în stare vrăjile tale, Saruman?
Doboară-l, Legolas!
Omoară-l!
Baricadați porțile!
Rezistați! Nu-i lăsați să intre!
Aragorn!
Gimli!
Trageți!
La atac!
Enții nu pot ține piept unei asemenea vijelii.
Trebuie să trecem peste astfel de lucruri
așa cum am făcut-o întotdeauna.
Cum poate fi asta hotărârea voastră?
Nu e războiul nostru.
Dar faceți parte din lumea asta!
Nu-i așa?
Trebuie să ne ajutați! Vă rog!
Trebuie să faceți ceva!
Ești tânăr și curajos, jupâne Merry.
Dar rolul tău în povestea asta s-a sfârșit.
Întoarce-te la acasă.
Poate că Arbore-bărbos are dreptate.
Locul nostru nu e aici, Merry. Războiul ăsta e prea mare pentru noi.
În fond, ce am putea face noi?
Dar avem Comitatul.
Poate că ar trebui să mergem acasă.
Văpăile din Isengard se vor întinde peste tot
și vor face scrum și pădurile de lângă Târgupitit și din Țara lezilor.
Și tot ce-a fost odinioară verde și frumos va pieri pe vecie.
Comitatul nu va mai exista, Pippin.
Aragorn!
Retrageți-vă către turn! Ia-ți oamenii de acolo!
Spre turn!
Retrageți-vă spre turn!
Haldir!
Către turn!
Ce faceți? De ce v-ați oprit?
Către turn!
Haldir!
Baricadați porțile!
Rezistați!
La porți! Scoateți săbiile!
Faceți loc!
Nu mai putem rezista mult!
- Nu-i lăsa să treacă! - De cât timp ai nevoie?
De cât îmi poți da.
Gimli!
Bușteni!
Întăriți porțile!
Hai! Le putem veni de hac!
E departe.
Aruncă-mă.
- Cum? - Nu pot sări până acolo. Aruncă-mă.
- Să nu-i spui elfului! - Nici o vorbuliță.
- Baricadați ușa! - Faceți loc!
- Vino cu mine la baricadă! - Aveți grijă în spate!
- Aduceți încă unul aici! - Mai sus!
Baricadați repede porțile!
Gimli! Aragorn! Plecați de acolo!
Aragorn!
Spuneți-le tuturor să se retragă!
Sunați retragerea!
Retrageți-vă!
Porțile au cedat! Au pătruns în castel!
Retrageți-vă!
- Repede, înăuntru! Intrați repede! - Către turn!
O să vă las la hotarul dinspre Soare-Apune al pădurii.
De acolo, dacă o luați spre Miazănoapte, puteți ajunge acasă.
Așteaptă! Oprește-te!
Oprește-te!
Întoarce!
- Întoarce! Du-ne spre Miazăzi. - Spre Miazăzi?
Dar ar însemna să ajungeți la Isengard!
Întocmai.
Dacă o luăm spre Miazăzi, am putea scăpa nevăzuți de Saruman.
Cel mai sigur loc pentru noi e în mijlocul primejdiei.
E cel din urmă lucru la care s-ar aștepta Saruman.
Mie mi se pare tare prostesc.
Dar, ce-i drept, voi sunteți foarte mărunței.
Poate că aveți dreptate.
Către Miazăzi, atunci!
Țineți-vă bine, micuților din Comitat!
Mi-a plăcut întotdeauna să merg către Miazăzi.
Îmi pare mereu că merg la vale.
Ți-ai pierdut mințile? O să cădem în ghearele lor!
Nu.
De data asta, nu.
Priviți!
Osgiliath e în flăcări!
Mordorul ne-a atacat!
Inelul nu va salva Gondorul.
Nu are putere decât să distrugă.
Te rog! Lasă-mă să plec!
Grăbiți-vă!
Faramir! Trebuie să mă lași să plec!
Uneori, familii întregi de mici șoricei de câmp
se cațără pe mine și tare mă mai gâdilă!
Încearcă să-și croiască drum către...
Mulți dintre arborii aceștia mi-au fost prieteni,
făpturi pe care le cunoscusem de când erau nuci și ghinde.
- Îmi pare rău, Arbore-bărbos. - Fiecare avea glasul lui...
Saruman!
Un vrăjitor ar trebui să aibă mai multă minte!
Nu există blestem în limba elfilor, a enților ori a oamenilor,
pe măsura acestei mârșăvii!
Voi face Isengardul să plătească pentru asta!
Îl voi distruge!
Da!
Să mergem, prieteni!
Enții pleacă la război.
Se prea poate să mergem la moarte.
Cel din urmă drum al enților...
Faramir, orcii au cucerit malul dinspre Soare-Răsare.
Sunt mult prea numeroși. Până la căderea nopții, vom fi înfrânți.
Domnu' Frodo?
Inelul îl cheamă, Sam. Ochiul lui aproape că m-a găsit.
Rezistă, domnu' Frodo! O să fie bine.
Duceți-i înaintea tatălui meu.
Spuneți-i că Faramir îi trimite un dar de mare preț.
O armă care va schimba soarta acestui război.
Vrei să știi ce s-a întâmplat cu Boromir?
Vrei să știi de ce a murit fratele tău?
A încercat să-i ia Inelul lui Frodo,
după ce a făcut legământ să-l apere! A încercat să-l omoare!
Inelul l-a făcut pe fratele tău să-și piardă mințile!
Feriți-vă!
Domnu' Frodo?
Ei sunt aici.
Au venit!
Nazgùl!
Stai aici! Nu te arăta!
Adăpostiți-vă!
Fortăreața a căzut!
S-a sfârșit.
Ai spus că fortăreața nu va cădea, atâta timp cât oamenii tăi o apără.
Și ei încă o apără. Au murit ca s-o apere!
Sparg ușa!
Au intrat!
Nu există altă cale de ieșire din caverne, pentru femei și copii?
Nu e nici o altă cale?
Există un tunel care duce în inima munților.
Dar nu vor ajunge prea departe. Uruk-haii sunt câtă frunză și iarbă.
Femeile și copiii să se îndrepte spre tunel. Apoi baricadați intrarea.
Atâta moarte...
Ce pot face oamenii împotriva unei asemenea uri neostoite?
Încalecă și vino cu mine.
Să mergem să-i înfruntăm.
Pentru moarte și glorie!
Pentru Rohan!
Pentru poporul tău!
Răsare soarele!
"Așteaptă-mă în zorii celei de-a cincea zile."
"Să privești către Soare-Răsare."
Da!
Cornul lui Helm Pumn-de-Fier va răsuna din nou în Văgăună!
- Pentru ultima dată! - Da!
A sosit ceasul să luptăm alături, cu spada în mână!
Cumplite fapte, e vremea voastră!
Urgie, prăpăd și-un răsărit de soare scăldat în sânge!
Înainte, eorlingi!
Gandalf!
Regele Théoden e singur.
Nu-i singur.
Rohirrimi!
Éomer!
Înainte, pentru rege!
Da!
Frumoasă lovitură!
Dărâmați zăgazul!
Descătușați apele râului!
Pippin, ține-te bine!
Țineți-vă bine, micuților hobbiți!
Ce faci?
Unde te duci?
Sunt eu!
Sunt Sam al tău!
Nu-l mai știi pe Sam al tău?
Nu pot să fac asta, Sam...
Știu.
Nimic nu-i bine în povestea asta.
Noi nici n-ar fi trebuit să fim aici.
Dar suntem.
E ca în poveștile acelea minunate, domnu' Frodo.
Cele vrednice de luat în seamă.
Povești înțesate de primejdii întunecate.
Uneori nici n-ai fi vrut să le afli sfârșitul,
căci cum ar fi putut oare să se termine cu bine?
Cum să poată lumea să fie din nou cum a fost cândva,
când a fost cuprinsă de atâta rău?
Victorie!
Am izbândit!
Dar, în cele din urmă, Umbra e doar ceva trecător.
Și Întunericul trebuie să dispară într-o bună zi.
O nouă zi va veni.
Iar când va răsări din nou, soarele va fi cu mult mai strălucitor.
Astea erau poveștile pe care le țineai minte și le socoteai însemnate.
Chiar dacă erai prea mic să înțelegi de ce.
Dar cred că știu de ce le-am ținut minte, domnu' Frodo. Acum știu.
Oamenii din poveștile acelea avuseseră o groază de ocazii
să se întoarcă din drum, numai că n-au făcut-o.
Au mers mai departe, pentru că credeau cu adevărat în ceva.
Noi în ce credem, Sam?
Credem că există ceva bun în lume, domnu' Frodo.
Și că merită să lupți pentru el.
Cred că, până la urmă, dorim aceleași lucruri, Frodo Baggins.
Știi care sunt legile noastre, legile tatălui tău.
Dacă îi lași să plece, va trebui să plătești cu viața.
Atunci, așa va fi.
Eliberează-i!
Furia lui Sauron va fi cumplită, ne va lovi năprasnic.
Bătălia pentru Văgăuna lui Helm s-a sfârșit.
Bătălia pentru Pământul-de-Mijloc e pe cale să înceapă.
Toate nădejdile noastre sunt acum în mâinile a doi micuți hobbiți,
pierduți undeva în pustietate.
Mă întreb dacă om fi și noi vreodată puși în cântări sau povești.
Cum?
Oare oamenii vor spune vreodată
"Ia să auzim cum a fost cu Frodo și Inelul!"
"Da! Asta-i una dintre poveștile cele mai frumoase!"
"Frodo a fost tare viteaz, nu-i așa, tată?"
"Da, băiete."
"Cel mai vestit dintre hobbiți. Și asta spune totul."
Ai uitat unul dintre personajele de vază, pe Sam cel înțelept și viteaz.
"Mai spune-mi despre Sam!"
Frodo n-ar fi ajuns departe, de n-ar fi fost Sam.
Nu se cade să-ți bați joc, domnu' Frodo. Eu vorbeam serios.
Și eu.
"Sam cel înțelept și viteaz"...
Sméagol?
Nu te așteptăm, să știi. Vino odată!
Stăpânul!
Stăpânul ne caută.
Stăpânul nu ne-ar face rău.
Stăpânul și-a călcat făgăduiala!
Nu-i cere asta lui Sméagol! Bietul, sărmanul Sméagol...
Stăpânul ne-a trădat!
Hainul! Vicleanul! Mincinosul!
Trebuie să-i frângem gâtul blestematului!
Omoară-l! Omoară-l!
Omoară-i pe amândoi!
Apoi o să ne luăm Neprețuitul și vom fi noi stăpânul!
Dar hobbitul cel gras știe! E tot timpul cu ochii pe noi.
Atunci, o să-i scoatem ochii!
O să i-i smulgem și o să-l punem să se târască.
Da! Da!
Omoară-i pe amândoi!
Da. Nu! Nu!
E prea primejdios!
Unde e? Unde s-o fi dus?
- Gollum! Unde ești? - Sméagol?
Am putea s-o lăsăm pe Ea să facă asta.
Da! Ea ar putea s-o facă!
Da, Neprețuitule, Ea ar putea...
Apoi l-am putea lua noi, după ce ei vor muri.
După ce vor muri...
Veniți, hobbiților! Ne așteaptă drum lung.
Sméagol o să vă arate drumul. Veniți după mine!