Domnule Dufresne, descrieți...
confruntarea pe care ați avut-o cu soția în noaptea când a fost ucisă.
Era foarte amărâtă.
Spunea că e bucuroasă că știam, că ura toată furișarea asta.
Spunea că vrea să obțină divorțul în Reno.
- Și care s fost răspunsul dumneavoastră? - I-am spus că nu îi acord nici unul.
"Mai degrabă te văd în lad decât în Reno. "
Acestea au fost cuvintele, conform spuselor vecinilor.
Dacă așa spun ei...
Chiar nu îmi amintesc. Eram supărat.
Ce s-a întâmplat după ce v-ați certat cu soția?
Și-a făcut bagajele.
Și-a împachetat o geantă ca să plece să stea cu domnul Quentin.
Glenn Quentin, jucător profesionist de golf la Snowden Hills Country Club...
care ați descoperit că era amantul soției dumneavoastră.
Ați urmărit-o?
Mai întâi am mers prin câteva baruri.
Mai târziu, am condus până la casa lui ca să-i controlez. Nu erau acasă.
Am parcat la colț...
și am așteptat. - Cu ce intenție?
Nu sunt sigur.
Eram confuz...
beat.
Mă gândeam...
cel mai mult vroiam să-i sperii.
Când au sosit, ați urcat în casă și i-ați ucis.
Mă trezisem.
M- am dus înapoi la mașină și am condus către casă ca să dorm și să uit.
Pe drum, am aruncat arma în Royal River.
Asupra acestui lucru sunt foarte sigur.
Devine neclar momentul când menajera apare în dimineața următoare...
și o găsește pe soția dumneavoastră în pat cu amantul ei...
ciuruiți de gloanțe de calibru '38.
Ți se pare asta doar o simplă coincidență, sau sunt eu neclar?
Da, mi se pare.
Totuși, spuneți că ați aruncat arma în râu...
înainte ca să aibă loc crimele. E foarte convenabil.
Este adevărul.
Poliția a dragat râul trei zile și nu a găsit nici o armă...
așa că nu se pot face comparații între arma dumneavoastră și gloanțele...
scoase din cadavrele însângerate ale victimelor.
Și este convenabil și asta...
Nu-i așa, domnule Dufresne?
De vreme ce nu sunt vinovat de crima asta...
găsesc în mod categoric neconvenabil faptul că arma nu a fost găsită.
Doamnelor și domnilor, ați auzit toate probele.
Avem acuzatul la locul faptei. Avem urme de încăIțăminte.
Gloanțe pe jos purtând amprentele lui.
O sticlă spartă de coniac de asemenea cu amprentele lui. Și mai ales...
avem o femeie tânără și frumoasă și cu amantul ei...
zăcând morți unul în brațele celuilalt.
Ei păcătuiseră.
Dar era fapta lor așa de grozavă...
să merite sentința morții?
În vreme ce vă gândiți la sentința...
gândiți-vă și la asta:
Un revolver conține șase gloanțe, nu opt.
Afirm că aceasta nu a fost o crimă pasională.
Că poate fi de înțeles, dacă nu acceptat.
Nu.
Aceasta a fost o răzbunare...
de o natură mult mai brutală, cu sânge rece. Luați în considerare asta:
Patru gloanțe pentru fiecare victimă.
Nu au fost trase șase focuri, ci opt. Asta înseamnă că a tras până a golit arma...
apoi s-a oprit ca să încarce din nou... ca să poată trage din nou asupra lor.
Câte un glonte în plus pentru fiecare din ei...
chiar în cap.
Impresia mea e că sunteți un om lipsit de remușcări și glacial, domnule Dufresne.
Îmi îngheață sângele numai când mă uit la dumneavoastră.
Prin puterea investită în mine de statul Maine...
aici te condamn la două sentințe de închisoare pe viață...
una pentru fiecare dinte victimele tale. Așa să fie!
Stai jos.
Vedem că ai ispășit 20 de ani din sentința pe viață?
- Da, domnule. - Te simți reabilitat?
Da, domnule. Absolut, domnule.
Vreau să spun, mi-am învățat lecția.
Pot spune cu sinceritate că sunt un om schimbat.
Nu mai sunt un pericol pentru societate. Acesta este adevărul cinstit.
Bună, Red.
Cum a mers?
Aceleași rahat vechi, doar ziua e alta. Da, știu cum te simți.
Îmi vine și mie rândul să fiu respins săptămâna viitoare.
Da, eu am fost respins săptămâna trecută. Se mai întâmplă.
Hei, Red, dă-mi un pachet.
- Dispari! Îmi ești dator deja cinci bucăți. - Patru!
Trebuie să fie unul ca mine în fiecare închisoare din America.
Eu sunt tipul care poate face rost pentru tine.
Țigări, o pungă de Reefer, dacă asta îți place...
o sticlă de coniac ca să sărbătorești absolvirea liceului copilului tău.
La dracu cu toate.
Da, domnule! Sunt o casă de comenzi obișnuită.
Așa că atunci cânt Andy Dufresne a venit la mine în 1949...
și mi-a cerut să i-o aduc pe Rita Hayworth în închisoare pentru el...
I- am spus: "Nici o problemă. "
Andy a venit la Închisoarea Îngerilor...
pe la începutul anului 1947 pentru că
și-a ucis nevasta și pe tipul cu care și-o trăgea.
Afară fusese vicepreședintele unei mari bănci din Portland.
Bună treabă pentru un om așa tânăr.
Vorbești englezește, băț-în-fund? Urmează gardianul acesta.
N- am văzut nici o adunătură de mecle atât de miloage și plângărețe în viața mea.
Hei, peștișorule! Vino aici!
Punem pariuri azi, Red? Fumuri sau monedă? E alegerea lui Bettor.
Fumuri. Notează-mă cu două.
În regulă, care e calul tău? Sacul ăla mic de rahat.
- Al optulea. El va fi primul. - Pe dracu'! lau eu chestia aia.
Ai cam depășit limita, fiule.
Dacă ești așa deștept, pune tu. Eu îI iau pe grăsanul ăla de acolo.
Al cincilea. Notează-mă cu un sfert de pachet.
Pește proaspăt astăzi!
Îi aducem înăuntru!
Admit faptul că nu m-am gândit mult la Andy
prima oară când mi-am aruncat ochii asupra lui.
Arăta de parcă un vânt mai țeapăn I-ar sufla cât colo.
Asta a fost prima mea impresie despre el. Ce zici, Red?
Ăla înalt a băut apă cu lingura de argint înfiptă în cur.
Tipul ăla? Nu s-a întâmplat niciodată. - 10 țigări? - E un pariu mare.
Cine o să-mi dovedească că n- am dreptate? Heywood? Jigger?
Skeets?
Floyd!
Patru suflete viteze.
Întoarceți-vă la celulele voastre pentru numărătoarea de seară.
Toți prizonierii, întoarceți-vă la celule.
La dreapta! Ochii în față.
Acesta e domnul Hadley. E căpitanul gardienilor.
Eu sunt domnul Norton, directorul.
Dumneavoastră sunteți criminali condamnați. De aceea v-au trimis la mine.
Regula numărul unu: Fără blasfemie.
Nu voi avea numele Domnului luat în van în închisoarea mea. Celelalte reguli...
le veți înțelege pe parcurs. Întrebări?
Când mâncăm?
Mâncați când spun eu să mâncați.
Vă căcați când spun eu să vă căcați și vă veți pișa când spun eu să vă pișați.
Ai înțeles, nenorocitule?
În picioare.
Eu cred în două lucruri: Disciplina și Biblia.
Aici, le veți primi pe amândouă.
Puneți-vă încrederea în Dumnezeu.
Curul vostru îmi aparține mie.
Bun venit la Shawshank.
Descuiați-i.
Întoarce-te.
Destul.
Mișcă-te la capătul cuștii.
Întoarce-te. Prăfuiește-I.
Întoarce-te.
leși din cușcă. la-ți hainele și Biblia. Următorul!
La dreapta.
Dreptul, Dreptul. Stânga.
Prima noapte e cea mai dură. Nu e nici o îndoială.
Te aduc în marș, gol ca în ziua în care te-ai născut...
cu pielea arzând și pe jumătate orb de la rahatul ăla de dezinsecție.
Și când te pun în celulă...
și barele alea bufnesc...
atunci îți dai seama că e aievea.
Viața dinainte zburată cât ai clipi.
Nimic rămas decât tot timpul din lume ca să te gândești.
Cei mai mulți bibani ajung în pragul nebuniei în prima noapte.
Cineva mereu izbucnește în plâns.
Se întâmplă de fiecare dată.
Singura întrebare este... cine va fi?
E un lucru pe care poți paria că pe orice altceva, cred.
Eu aveam banii pe Andy Dufresne.
Stingerea!
Îmi amintesc prima mea noapte.
Pare așa de departe.
Hai, peștișorule.
Peștișorule, peștișorule.
Ce, ești speriat de întuneric?
Pun pariu că regreți că te-a făcut măta! Grohy! Porcule! Vreau un cotlet.
Băieții mereu pescuiesc cu primii veniți.
Și nu renunță până nu încolțesc pe unul dintre ei.
Hei, Cur Gras.
Cur Gras!
Vorbește cu mine, băiete.
Știu că ești acolo. Te aud cum respiri. Să nu-i asculți pe ăștia, auzi?
Locul ăsta nu e așa rău.
Să-ți spun ceva...
te voi prezenta eu pe aici, o să te fac să te simți ca acasă.
Știu vreo doi ciudați cărora...
o să le placă să te cunoască. În special de curul tău alb și zemos.
Doamne! Nu am ce căuta aici!
- Avem un câștigător! - Vreau acasă!
Și e Cur Gras, la mustață!
Pește proaspăt!
Vreau acasă!
- Vreau la mama! - Eu am avut-o pe mama ta! Nu era grozavă!
Ce Dumnezeu este rahatul ăsta? A blasfemiat. O să-i spun directorului.
O să-i spui cu bastonul meu înfipt în cur! Vreau afară!
Care e defecțiunea ta, butoi plin cu muci de maimuță?
Vă rog! N-ar trebui să fiu aici.
Nu eu!
N- o să număr până la trei. Nici măcar până la unu.
Taci, sau îți cânt eu un cântec de leagăn! Taci din gură, omule! Taci!
Nu înțelegeți? N-ar trebui să fiu aici.
Deschideți celula aia. Nici eu! Ăștia conduc locul ăsta ca pe o închisoare.
Pui de târfă!
Căpitane, ia-o ușurel!
Dacă mai aud chiar și o bășină de șoarece aici, în noaptea asta...
jur pe Dumnezeu și băiețelul lisus, o să vizitați toți infirmeria.
Până la ultima lichea de aici.
Chemați hamalii. Duceți grămada aia de rahat la infirmerie.
În prima lui noapte în pârnaie, Dufresne m- a costat două pachete de țigări.
N- a scos un sunet...
Rândul 3 Nord, numărătoarea e corectă!
Rândul 2 Nord, numărătoarea e corectă! Rândul 3 Sud, numărătoarea e corectă!
Pregătiți-vă să ieșiți.
leșiți!
Ai de gând să mănânci aia?
Nu mi-am făcut planuri.
Mi-o dai mie?
E bun și copt.
Jake spune mulțumesc.
A căzut din cuib pe un platou.
O să am grijă de el până va fi suficient de mare ca să zboare.
Oh, nu! Uite-I că vine.
'Neața, băieți.
Frumoasă dimineață, nu-i așa? Știți de ce e o dimineață frumoasă, nu?
Trimite-i jos. Îi vreau aliniați... ca într-un cor de băieți.
Uite la asta.
- Nu-I suport pe tipul ăsta. - Oh, Doamne!
Da! Richmond, Virginia.
Miroase-mă la cur! După ce mă miroase pe mine.
E o rușine cu calul tău care a ieșit ultimul.
Dar eu sigur îI iubesc pe câștigătorul meu.
Îi datorez băiatului un sărut mare când îI văd.
De ce nu-i dai în schimb câteva țigări? Norocos nenorocit!
Hei, Tyrell.
Ai tras serviciul la infirmerie săptămâna asta?
Ce mai face calul meu, apropo?
Mort.
Hadley i-a fărâmat capul binișor. Doctorul se dusese acasă noaptea în aia.
Sărmanul nenorocit zace acolo de dimineață. Până a venit, n-a mai fost nimic de făcut.
Cum îI chema?
Ce-ai spus?
Mă întrebam dacă știe cineva cum îI chema.
Ce dracu' îți pasă ție, bibane?
"Nu contează" - Ăsta era numele lui. E mort.
A venit cineva la tine?
A ajuns cineva la tine până acum?
Hei, toți avem nevoie de prieteni aici.
Ți-aș putea fi prieten.
Se lasă greu.
Îmi place asta.
Andy ținea în el la început.
Cred că avea o mulțime de lucruri pe cap...
încercând să se adapteze vieții din interior.
Abia după o lună a deschis gura...
ca să spună mai mult de două cuvinte cuiva.
Așa cum se dovedise...
acel cineva am fost eu.
Eu sunt Andy Dufresne.
Bancherul ucigaș de neveste.
De ce ai făcut-o?
N- am făcut-o, dacă tot ai întrebat.
Ai să te adaptezi de minune. Toată lumea de aici e nevinovată. Nu știai asta?
- Tu pentru ce ești înăuntru? - N-am făcut-o eu. Un avocat m-a înșelat.
Merge vorba că ești un pește cu sânge rece.
Crezi că rahatul tău miroase mai dulce. Nu-i așa? Tu ce crezi?
Ca să-ți spun adevărul, încă nu m-am hotărât.
Înțeleg că ești un om care știe cum să obțină lucruri.
Sunt cunoscut că găsesc anumite lucruri din când în când.
Mă întrebam dacă îmi poți găsi un piolet.
- Un ce? - Un piolet.
- Ce e aia și de ce? - Ce îți pasă?
Pentru o periuță de dinți, n- aș întreba. Aș zice un preț.
Dar periuța de dinți e un obiect neletal, nu?
Mi se pare corect.
Un piolet e lung de circa 15-20 de centimetri.
- Arată ca un târnăcop în miniatură. - Târnăcop? Pentru pietre.
Cuarț?
Și niște mică...
piatră de var. - Și?
Deci sunt un colecționar de roci. Cel puțin eram. Aș vrea să fiu din nou.
Sau poate ai vrea să-ți înfigi jucăria în țeasta cuiva.
Nu, nu am dușmani aici. Nu? Așteaptă o vreme.
Vorba umblă.
Surorile chiar te plac.
Mai ales Bogs.
Cred că nu m-ar ajuta dacă le-aș explica că nu sunt homosexual.
Mai întâi trebuie să fii om. Ei nu se califică.
Tauri dubioși luați cu forța. Asta e tot ce vor și înțeleg.
Dacă aș fi în locul tău, mi-aș pune ochi și la ceafă.
- Mulțumesc pentru sfat. - Ăsta e gratis. Îmi înțelegi îngrijorarea.
Dacă dau de bucluc, n-o să folosesc pioletul.
Atunci cred că vrei să evadezi. Un tunel pe sub perete, poate.
Ce mi-a scăpat? Ce e așa amuzant? Ai să înțelegi când ai să vezi pioletul.
Cât face un obiect din ăsta? Șapte dolari în orice magazin de profil.
Comisionul meu normal e de 20%.
Dar ăsta e un obiect special.
Riscul crește, crește și prețul. Să zicem 10 dolari.
Zece să fie.
- Risipă de bani, dacă îmi ceri părerea. - De ce asta?
Tipilor de pe aici le plac inspecțiile - Surpriză.
Dacă îI găsesc, o să-I pierzi. Dacă te prind, nu mă cunoști.
Dacă menționezi numele meu, nu mai facem afaceri niciodată.
Nici șireturi și nici gumă de mestecat. Acum ai înțeles?
Înțeleg.
Mulțumesc, domnule...
Red.
Numele meu e Red.
De ce îți spun așa?
Poate pentru că sunt irlandez.
Înțelegeam de ce unii băieți I-au luat de snob.
Avea un fel tăcut de a fi...
un mers care nu prea era normal pe aici.
Se plimba...
ca un om în parc, fără nici o grijă ori teamă pe lume.
Ca și cum avea pe el o haină invizibilă care îI apăra de locul acesta.
Cred că aș fi îndreptățit să spun... că mi-a plăcut Andy de la început.
Să mergem! Unii dintre noi au un program de urmat.
Mișcă! Haide, mișcă!
Ce mai faci? Cum se comportă nevasta cu tine?
Andy avea dreptate. În cele din urmă am prins poanta.
Unui om i-ar lua cam 600 de ani...
ca să facă un tunel pe sub zid cu unul din astea.
- Carte? - Nu azi.
Carte?
Livrare pentru Dufresne.
lată cartea ta.
Mulțumesc.
Rămânem fără înăIbitor. Du-te în spate și mai adu.
- Dacă îți dau în ochi, o să te orbească. Dragă, ssss.
Gata. Luptă!
Mai bine așa.
Aș vrea să pot spune că Andy s-a luptat bine...
și că Surorile I-au lăsat în pace.
Aș vrea să vă pot spune asta...
dar închisoarea nu este o lume de povești cu zâne.
N- a spus niciodată cine a făcut-o. Dar cu toții știam.
Lucrurile au continuat așa o vreme.
Viața în închisoare constă în rutină... și iar rutină.
De fiecare dată Andy apărea cu vânătăi noi.
Surorile se țineau de el. Uneori reușea să lupte împotriva lor.
Alteori nu.
Și așa îi mergea lui Andy.
Asta era rutina lui.
Cred că acei primi doi ani au fost cei mai grei pentru el.
Și dacă lucrurile ar fi continuat așa,
locul ăsta ar fi luat ce era mai bun în el.
Dar, în primăvara lui 1949...
puterile au hotărât:
Acoperișul fabricii trebuie refăcut.
Am nevoie de 12 voluntari o săptămână.
După cum știți...
îndatoririle speciale vin cu privilegii speciale.
Era muncă în aer liber...
și luna Mai este una a dracului de frumoasă ca să lucrezi afară.
Rămâi în rând acolo. Mai mult de 100 s-au oferit voluntari.
Wallace E. Unger.
Ellis Reding.
Măi să vezi!
Eu și alți băieți pe care îi știam. - Andrew Dufresne.
Ne-a costat doar un pachet de țigări de om.
Eu mi-am tras obișnuitul 20%, desigur.
Deci avocatul ăsta barosan îmi dă un telefon tocmai din Texas. Eu zic "Da?"
El spune, "Îmi pare rău să vă informez, dar fratele dumneavoastră tocmai a murit. "
- Îmi pare rău să aud asta. - Mie nu. Era un nemernic.
Era fugit ani de zile. Crezusem că a murit. Deci avocatul ăsta îmi spune:
"A murit și era bogat. " Puțuri petroliere și altele. Aproape un milion de dolari.
Un milion de dolari?
- Incredibil cât de norocoși sunt unii. - Ai să vezi vreo parte din ăia?
35 de mii. Asta mi-a lăsat.
Dolari?
E grozav! E ca și cum ai câștiga la loto.
Nu-i așa?
Pe dracu'! Ce credeți că îmi face guvernul?
Îmi mușcă o mare îmbucătură din curul meu. Bietul Byron.
Al dracului noroc, nu? Plâng de rușine.
Unii oameni chiar o încasează.
Andy, ești țicnit? Ține-ți ochii pe hartă, omule!
O să plătești niște taxe, dar tot vei rămâne...
Da, poate destul ca să cumpăr o mașină nouă și apoi ce?
Trebuie să plătesc taxă pe mașină. Reparații...
întreținere, copiii care vor să-i iei la plimbare tot timpul.
Apoi, dacă nu-ți calculezi bine taxele, plătești din propriul buzunar.
Îți spun eu! Unchiul Sam!
Își bagă mâna în cămașă la tine și te strânge de țâțe până se învinețesc.
- Se omoară. - Continuă cu smolirea. Un frate. Rahat!
Domnule Hadley...
aveți încredere în soția dumneavoastră?
Oh, asta e amuzant.
Ai arăta chiar mai amuzant sugându-mi-o fără dinți în gură.
Ce vreau să spun e, credeți că v-ar înșela pe la spate?
Dă-te la o parte! Ăsta o să aibă un accident.
O să-I arunce!
Dacă aveți încredere în ea, puteți păstra... cei 35.000 de dolari.
- Ce ai spus? - 35.000.
Toți.
- Fiecare bănuț. - Ai face bine să vorbești să înțeleg și eu.
Dacă vreți să-i păstrați, dați-i soției.
Fiscul permite un dar, doar o singură dată, până la 60.000 de dolari.
Rahat. Fără taxe?
Fără. Fiscul nu se poate atinge de nici un cent.
Tu ești bancherul ăla isteț care și-a ucis nevasta?
De ce te-aș crede? Ca să sfârșesc cu tine aici?
E legal. Întrebați Fiscul. Or să spună același lucru.
Mă simt prost spunându-vă asta. Sunt sigur că ați fi investigat.
N- am nevoie de tine ca să-mi spui cum s-a răhățit ursul în găleată.
Nu. Dar ai nevoie de cineva să facă actele. Asta o vă va costa. Un avocat.
O grămadă de nenorociți spălători de cururi!
Cred că aș putea-o face eu. Asta v-ar economisi niște bani.
Aduceți formularele, eu o să le pregătesc... aproape degeaba.
Aș cere doar câte trei beri de căciulă pentru fiecare din colegii mei de muncă.
"Colegi de muncă". Asta e bună! Un om care muncește se simte mai bărbat...
dacă poate să aibă o sticlă de băutură. - Asta e părerea mea... domnule.
Ce vă holbați? La muncă!
Haideți! Muncă!
Și așa se face că...
din acea zi...
echipa de condamnați care smolea acoperișul fabricii în primăvara lui '49...
se așeza în rând la 10 dimineața...
și bea bere rece ca gheața, pe barba celui mai dur gardian...
din istoria Închisorii de Stat Shawshank. - Beți cât e rece, doamnelor.
Ticălosul ăsta a reușit să ne facă să credem că este generos.
Stăteam și beam cu soarele pe umeri și ne simțeam bărbați liberi.
Am fi putut smoli acoperișurile propriilor noastre case. Eram stăpânii întregii lumi.
Cât despre Andy...
și-a petrecut pauza aia tolănit la umbră... cu un zâmbet mic și ciudat pe față...
uitându-se la noi cum beam bere.
Vrei una rece?
Nu, mulțumesc. Am renunțat la băutură.
Ați putea spune că a făcut-o ca pe o favoare gardienilor.
Sau poate pentru a-și face prieteni printre noi, condamnații.
Eu?
Cred că a făcut-o doar ca să se simtă normal din nou... pentru puțin timp.
Regele eu.
- Șah. lată un joc de regi. - Ce?
Civilizat. Strategic.
Și un mister total. ÎI urăsc.
Lasă-mă să te învăț într-o zi.
Sigur.
Am putea lua o masă împreună. Tu faci ce știi. Eu pot obține lucruri, nu?
Am putea face afaceri pe o masă și piesele le-aș putea sculpta singur.
O parte în alabastru, una în calcar. Ce zici?
Cred că ar lua ani de zile. Am ani de zile. Ce nu am, sunt pietrele.
Ce găsesc în curte sunt cam mici. Mai mult pietricele.
O să fim un fel de prieteni, nu?
Da, cred.
Pot să te întreb ceva?
De ce ai face-o?
Sunt nevinovat, Red. Ca toată lumea de aici.
Pentru ce ești aici?
Omor. La fel ca tine.
Nevinovat?
Doar oameni vinovați în Shawshank.
Unde e canarul?
Cum ai știut?
- Cum am știut ce? - Deci nu știi. Vino.
Aici este canarul.
E o surpriză să auzi o femeie cântând în casa mea, nu?
E chiar o...
surpriză.
Așteaptă, așteaptă.
lat-o.
Îmi place partea asta când face chestia aia cu părul ei.
Știu. Am văzut-o de trei ori luna asta.
Gilda, ești îmbrăcată?
Eu?
Doamne, ce-mi place.
Înțeleg că ești un bărbat care știe cum să facă rost de lucruri.
Se mai găsesc anumite lucruri. Ce vrei? - Rita Hayworth.
- Ce? - O poți aduce pe ea?
Deci ăsta e Johnny Farrell. Am auzit multe lucruri despre tine.
- O să dureze câteva săptămâni. - Săptămâni?
Nu o am îngrămădită în pantaloni în față chiar acum, înțelegi.
Dar o să fac rost de ea. Relaxează-te.
Mulțumesc.
- Plimbă ursu'! - Trebuie să schimb rola! Șterge-o!
N- ai să țipi?
Să terminăm cu asta.
Mi-a spart nasul!
Acum...
o să-mi deschid prohabul...
și ai să înghiți ce îți dau eu să înghiți.
Apoi pe al lui Rooster. I-ai spart nasul. Trebuie să faci ceva pentru asta.
Dacă îI bagi în gura mea, îI pierzi. Nu, nu înțelegi.
Fă asta și am să-ți bag toți 20 de centimetri din asta în ureche.
Bine, dar ar trebui să știi că, rănirea bruscă a creierului...
provoacă o mușcătură tare a victimei.
De fapt, au auzit că reflexul de a mușca e atât de puternic...
că trebuie să forțeze făIcile victimei să se deschidă... cu o rangă.
- De unde știi porcăriile astea? - Le-am citit.
Tu știi să citești, tâmpitule?
Dragă...
N- ar fi trebuit!
Bogs nu și-a băgat nimic în gura lui Andy.
Și nici prietenii lui.
Ce au făcut, este că I-au bătut până la un pas de moarte.
Andy a petrecut o lună în infirmerie.
Bogs a petrecut o săptămână în gaură.
Gata, Bogs.
E lumea ta, șefu'.
Întoarceți-vă la celulă pentru numărătoarea de seară.
Toți prizonierii să se prezinte pentru închidere.
Ce?
- Unde se duce? - la-I de glezne.
Ajutor!
După asta, două lucruri nu s-au mai întâmplat.
Surorile n-au mai pus un deget pe Andy din nou.
lar Bogs nu a mai putut să meargă din nou.
L- au transferat la un spital cu siguranță minimă.
Din câte știu, și-a trăit restul zilelor... bându-și mâncarea printr-un pai.
Lui Andy i-ar prinde bine un bun venit când iese din infirmerie.
Sună bine și pentru noi. Cred că măcar atât îi datorăm pentru bere.
Omului îi place să joace șah.
Să-i facem rost de niște pietre.
Băieți!
Am găsit una. Am găsit una. Uite!
Heywood, asta nu e calcar și nici alabastru.
- Ce ești tu, un geolog nenorocit? - Are dreptate, nu sunt.
- Atunci ce dracu este? - E un "măr" de cal.
- Rahat de bou! - Nu. E rahat de cal. Pietrificat.
La dracu'!
În ciuda unor dificultăți, băieții s-au mobilizat exemplar...
și până la sfârșitul săptămânii...
aveam destule pietre adunate ca să-I ținem ocupat până la extaz.
De asemenea, aveam și o livrare mare în săptămâna aia.
Țigări... gumă de mestecat... whisky...
cărți de joc cu femei goale pe ele. Ce vrei.
Și desigur, cel mai important lucru:
Rita Hayworth însăși.
Capetele sus. Caută în celule.
119.
123.
În picioare.
Fața la perete.
Întoarce-te cu fața la director.
Mă bucur că te văd citind asta.
Ai vreun pasaj preferat?
"Atenție, căci nu veți ști...
când stăpânul casei va veni. "
Marcu 13:35.
Mereu mi-a plăcut asta.
Dar eu o prefer...
"Eu sunt lumina lumii.
Cei ce mă vor urma, vor avea lumina vieții. "
loan, capitolul 8, versetul 12.
Am auzit că te pricepi la cifre. Drăguț.
Bărbații ar trebui să aibă o pricepere.
Explică asta.
Se numește spărgător de pietre. Este pentru a ciopli și finisa roci.
Un mic hobby de-al meu.
E destul de curat.
Ceva contrabandă, dar nimic care să degenereze.
Nu pot spune că sunt de acord cu asta.
Dar cred...
că se pot face excepții.
Încuiați-i!
Aproape uitasem.
Nu mi-ar place să te lipsesc de asta.
Mântuirea e în tine.
Da, domnule.
Scotocirea celulelor era doar un pretext.
Adevărul este că... Norton vroia să-I evalueze pe Andy.
Soția mea a făcut asta în grupul de la biserică.
Foarte frumos, domnule.
Îți place să lucrezi la spălătorie?
- Nu, domnule. Nu în mod special. - Poate îți putem găsi ceva mai...
potrivit unui om cu educația ta.
Bună, Jake. Unde e Brooks?
Credeam că te-am auzit.
- Am fost redistribuit. - Știu, mi-au spus.
Nu e o lovitură în moalele capului? Ei bine, am să-ți fac prezentarea scurtă.
Vino.
Ei bine, iat-o.
Biblioteca Închisorii Shawshank.
National Geographics...
Reader's Digest cărțile prescurtate...
și Louis L'Amour.
Revista Look.
Erle Stanley Gardners.
În fiecare seară îmi încarc căruciorul. Scriu numele pe foaia asta.
Ăla Bala Portocală.
- Vreo întrebare? - De cât timp ești bibliotecar?
Am venit aici în 1905 și m-au făcut bibliotecar în 1912.
Ai avut vreodată un asistent?
Nu. Nu prea.
De ce eu? De ce acum? Nu știu.
Dar ar fi drăguț să am companie aici.
Ăsta e. El e.
Eu sunt Dekins.
Mă gândeam...
să înființez un fel de fond pentru copiii mei.
Înțeleg.
Să stăm jos și să discutăm despre asta.
Brooks, ai o bucată de hârtie și un creion?
Mulțumesc.
Deci...
Domnule Dekins...
și apoi Andy spuse, "Domnule Dekins... vreți că fii dumneavoastră
să meargă la Harvard ori la Yale?" - Nu a spus asta!
Martor mi-e Dumnezeu!
Dekins a clipit pentru o secundă... apoi a râs și chiar i-a strâns mâna lui Andy.
- Pe dracu'! - I-a strâns mâna.
Îți spun, aproape că am intrat în pământ!
Tot ce avea nevoie era un costum cu cravată și o tipă pe birou...
ar fi fost "Domnul Dufresne", dacă doriți. - Îți faci prieteni?
N- aș spune "prieteni".
Eu sunt un ucigaș condamnat care furnizează planificare financiară bună.
E un animal de casă minunat de avut. Te-a scos de la spălătorie, totuși.
S- ar putea să fie mai mult.
Ce spui despre extinderea bibliotecii. Să iei niște cărți noi.
Dacă ceri ceva, cere o masă de biliard.
Cum te aștepți să fac asta? Vreau să spun...
să aduci cărți noi aici, "Domnule Dufresne, dacă doriți".
O să cer directorului fonduri.
Șase oameni au trecut pe aici în timpul detenției mele și am învățat...
un adevăr de neclintit, universal: Nu s-a născut nici un ticălos...
care să nu strângă punga mai bine când vine vorba de a cere fonduri.
- Bugetul este strâmtorat. - Înțeleg.
Aș putea scrie Senatului Statului și să cer fonduri de la ei.
Ei au doar trei feluri în care cheltuiesc banii contribuabililor pentru închisori:
Mai multe ziduri, mai multe bare, mai mulți gardieni.
Aș vrea să încerc, dacă îmi permiteți. O scrisoare pe săptămână.
- Nu mă pot ignora pentru totdeauna. - Ba pot.
Dar scrie-ți scrisorile, dacă te face mai fericit.
Chiar am să le trimit pentru dumneata. Ce spui?
Așa Andy a început să scrie o scrisoare pe săptămână... exact cum a spus.
Și așa cum Norton a spus...
Andy nu a primit răspunsuri.
În luna Aprilie următoare,
a făcut declarațiile fiscale pentru jumătate din gardieni.
Un an după aceea, le-a făcut pe toate... inclusiv pe ale directorului.
Un an mai târziu, au reprogramat sezonul de interior...
ca să coincidă cu sezonul taxelor.
Gardienii din tabăra adversă și-au amintit cu toții să aducă formularele lor W-2.
Așa că Închisoarea Moresby a emis o armă
pe numele dumneavoastră, dar ați plătit-o. - Așa e. Și tocul.
Asta e scutită de impozit. Poți scrie asta.
Da, domnule! Andy era o industrie domestică.
De fapt, era așa de ocupat la momentul taxelor,
încât i s-a permis să angajeze personal.
Îmi dai te rog un teanc de formulare 1040?
M- a scos din atelierul de tâmplărie o lună pe an și eu nu aveam nimic împotrivă.
Și totuși, a continuat să trimită scrisorile.
E Brooks.
Atenție la ușă.
Te rog, Brooks.
- Calmează-te, la dracu'! - Rămâneți înapoi!
- Înapoi, la dracu'! - Ce se întâmplă?
O clipă e bine, apoi ies cuțitele.
- Putem vorbi despre asta, nu? - Nu e nimic de discutat. O să-i tai gâtul.
Ce ți-a făcut?
E ceea ce au făcut!
Nu am de ales.
N- o să-i faci rău lui Heywood. Cu toții știm asta.
- Așa e, Heywood? - Sigur.
E prieten de-al tău iar Brooks, e un om rezonabil.
Nu e așa, băieți?
Așa că pune cuțitul jos. Uită-te la mine. Lasă cuțitul jos.
Uită-te la gâtul lui, pentru Dumnezeu.
Uită-te la gâtul lui. Sângerează.
E singura cale... în care mă lasă să rămân.
E o nebunie. Nu cred că vrei să faci asta.
Lasă-I, lasă-I jos.
Ușurel.
O să fii în regulă.
El? Dar cu mine cum rămâne? Nebun bătrân, aproape că mi-a tăiat gâtul!
Ai avut tu mai rele, de la bărbierit. Ce ai făcut de I-ai ațâțat?
Nimic. Am intrat să-i spun "La revedere".
N- ai auzit? Eliberarea lui condiționată a fost aprobată.
Nu înțeleg ce s-a întâmplat aici.
Bătrânul e nebun ca un șoarece într-o cutie de conserve. Destul!
- Am auzit că te-a făcut să te caci pe tine. - Terminați.
Brooks nu e un gândac.
E doar instituționalizat.
"Instituționalizat" pe dracu'. Omul a stat aici 50 de ani, Heywood. 50!
Asta e tot ce știe.
Aici, e un om important...
un om educat.
Afară, e nimic.
Doar un pușcăriaș tocit cu artrită la amândouă mâinile.
Probabil că n-ar reuși să obțină nici o fișă de bibliotecă dacă ar încerca.
- Înțelegi ce vreau să spun? - Eu cred că vorbești pe cur.
Crezi ce vrei.
Dar îți spun eu că zidurile sunt amuzante.
Mai întâi le urăști.
Apoi te obișnuiești cu ele.
Trece destul timp...
ajungi să depinzi de ele.
- Asta înseamnă "instituționalizat". - Căcat.
- N-aș deveni niciodată așa. - Oh, da?
- Așteaptă până o să stai aici cât Brooks. - Ai al dracului de multă dreptate.
Te trimit aici pe viață...
asta e exact ce trebuie.
Oricum, contează.
Nu mai pot să am grijă de tine, Jake.
Continuă, acum.
Ești liber.
Noroc, Brooksie.
Dragi tovarăși:
Nu pot să cred cât de repede se mișcă lucrurile afară.
Atenție, bătrâne! Vrei să vii omorât?
Am văzut odată o mașină când eram copil...
dar acum sunt peste tot.
Lumea a mers și s-a băgat într-o mare grabă.
Comisia pentru Eliberare Condiționată m- a trimis într-o casă intermediară...
numită "Berăria"... și o slujbă...
să pun în pungi cumpărături la Food-Way.
E muncă grea și încerc să țin pasul. Dar mâinile mele mă dor aproape tot timpul.
- Asigură-te că omul tău pune pungi duble. Ultima dată, fundul aproape a ieșit.
- Să împachetezi în două pungi. - Da, domnule. Așa o să fac.
Nu cred că responsabilul de magazin mă place foarte mult.
Uneori după program, mă duc în parc și hrănesc păsările.
Mă tot gândesc...
că s-ar putea să apară și Jake ca să mă salute.
Dar nu apare niciodată.
Sper că, oriunde ar fi, e bine și își face noi prieteni.
Am probleme cu somnul noaptea.
Am coșmaruri ca și cum aș cădea.
Mă trezesc speriat.
Uneori îmi ia ceva vreme ca să-mi amintesc unde mă aflu.
Poate că ar trebui să-mi iau o armă și să jefuiesc magazinul ca să mă trimită acasă.
Aș putea să-I împușc și pe manager. Ca un fel de supliment.
Cred că sunt prea bătrân pentru prostiile astea.
Nu-mi place aici.
Am obosit să tot fiu speriat tot timpul. M-am hotărât...
să nu rămân.
Nu cred că s-ar face mare zarvă...
nu pentru un escroc bătrân ca mine.
"Nu cred că s-ar face mare zarvă, nu pentru un escroc bătrân ca mine.
P.S. Să-i spuneți lui Heywood că îmi pare rău că i-am pus cuțitul la gât.
Fără supărare. Brooks. "
Ar fi trebuit să moară aici.
Ce dracu ai făcut? E o dezordine, îți spun eu.
- Ce e asta? - Tu să-mi spui mie. Îți sunt adresate.
la-o.
"Dragă domnule Dufresne:
Ca răspuns la cererile dumneavoastră...
statul a alocat fondurile anexate pentru proiectul bibliotecii dumneavoastră. "
Sunt 200 $.
"În plus, biblioteca districtuală a răspuns cu generozitate...
cu o donație de cărți folosite și bani pentru cheltuieli.
Credem că acestea vă vor satisface nevoile. Considerăm chestiunea încheiată.
Vă rugăm să nu ne mai trimiteți scrisori. "
Curăță aici înainte să se întoarcă directorul.
Da, domnule.
Bravo ție, Andy.
Uau!
A durat doar șase ani.
De acum, o să scriu două scrisori pe săptămână în loc de una..
Cred că ești destul de dement. Scoate astea...
cum am spus. Trebuie să mă plimb puțin.
Când mă întorc... astea au dispărut deja, da?
Tu auzi asta?
Dufresne!
Andy, lasă-mă să ies!
Nu am idee despre ce cântă italiencele alea.
Adevărul este că nu vreau să știu. Unele lucruri sunt mai bune nespuse.
Îmi place să cred că este ceva atât de frumos...
că nu poate fi exprimat în cuvinte...
și că face inima să te doară din cauza asta.
Vă spun, vocile alea înăIțate...
mai sus și mai departe decât oricine într-un loc gri îndrăznește să viseze.
Erau ca o pasăre frumoasă trântită în cușca noastră mizeră...
și făcea că zidurile acelea să se dizolve.
Și pentru puțin timp până și...
ultimul om din Shawshank s-a simțit liber.
ÎI supărase pe director ceva de speriat.
Deschide ușa.
Deschide-o!
Dufresne, deschide ușa asta!
Închide aia!
Te avertizez. Închide aia!
Acum ești al meu.
Andy a luat două săptămâni în "gaură". În picioare.
Maestrul!
Nu puteai să pui ceva ca lumea, nu? Cum ar fi Hank Williams?
Au spart ușa înainte să pot primi dedicații.
- A meritat două săptămâni? - Cea mai ușoară pedeapsă primită.
- Nu există pedeapsă ușoară în gaură. - O săptămână în gaură e ca un an.
- Așa e. - L-am avut pe Mozart să-mi țină companie.
Deci te-au lăsat să duci patefonul ăla acolo?
Era aici.
Aici.
Asta e frumusețea muzicii. Ei... nu îți pot lua asta.
Nu ați simțit niciodată asta în legătură cu muzica?
Ei bine, am cântat la muzicuță când eram tânăr.
Mi-am pierdut interesul, însă. Nu prea avea rost aici.
lată unde are rost cel mai mult.
Ai nevoie de ea ca să nu uiți.
Să uiți?
Să uiți că sunt...
locuri...
în lume care nu sunt făcute din piatră.
Este ceva...
înăuntru...
la care ei nu pot ajunge... ce ei nu pot atinge...
E doar pentru tine.
Despre ce vorbești?
Speranță.
Să-ți spun ceva, prietene.
Speranța e un lucru periculos.
Speranța poate înnebuni un om.
Nu e de folos înăuntru.
Ai face bine să te obișnuiești cu ideea asta.
Cum a făcut Brooks?
Stai jos.
Aici scrie că ai ispășit 30 de ani din sentința pe viață.
Te simți reabilitat?
O, da, domnule.
Fără nici o îndoială.
Pot spune cu sinceritate că sunt un om schimbat.
Aici nu e nici un pericol pentru societate. Cel mai cinstit adevăr al lui Dumnezeu.
Absolut reabilitat.
Treizeci de ani.
lisuse, când o spui așa...
Te întrebi unde s-au dus.
Eu mă întreb unde s-au dus 10 ani.
Ține.
Un mic cadou cu ocazia respingerii eliberării condiționate.
Haide, deschide-I.
L- am făcut rost de la concurență.
Sper să nu te superi. Vroiam să fie o surpriză.
E foarte drăguță, Andy.
Mulțumesc.
O să cânți la ea?
Nu...
Nu chiar acum.
În paturi!
Stingerea!
Andy s-a ținut de cuvânt.
A scris două scrisori pe săptămână în loc de una.
În 1959, Senatul Statului s-a prins în cele din urmă de faptul că...
nu îI puteau cumpăra doar cu un cec de 200 $.
Comitetul a votat o plată anuală de 500 $.
Doar ca să-I facă să tacă. Și ați fi uimiți cât reușea Andy s-o întindă.
Încheia înțelegeri cu cluburi de cititori și grupuri de caritate.
A cumpărat cărți de la solduri...
Insula comorilor.
Robert Louis.
Stevenson. Ficțiune, aventuri.
Ce urmează? Am aici "Reparații Auto"...
și "Sculptați în săpun. " Comerț și hobby-uri. La "educaționale".
Contele de Monte Crisco.
E "Cristo", rahat prost.
De Alexandru... Dumă.
Dumă.
Dumă?
Dumas. Știi despre ce e vorba?
Ai vrea tu. E despre o evadare din închisoare.
Ar trebui s-o clasăm tot la "Educaționale", nu-i așa?
Restul dintre noi făceam ce puteam să tragem cu ochiul când și unde puteam.
Spre sfârșitul anului, Kennedy a fost împușcat...
Andy a transformat o cameră de depozitare mirosind a terebentină...
în cea mai bună bibliotecă din New England...
dotată cu o selecție frumoasă de Hank Williams.
Așa era când Warden Norton... a instituit celebrul său program: "Sub cerul liber".
E posibil să vă amintiți despre el.
A fost știrea ziarelor și i-a adus poza în revista Look. Nu e de colo...
dar mai degrabă un avans autentic progresist...
în corecție și reabilitare.
Deținuții noștri, supravegheați corespunzător...
vor fi puși la treabă în afara acestor ziduri...
îndeplinind tot felul de servicii publice.
Acești oameni pot învăța valoarea...
unei zile cinstite de muncă și să aducă un serviciu comunității...
la cel mai mic cost pentru domnul și doamna Contribuabil.
Desigur, nu a spus presei...
că "cel mai mic cost" este un termen destul de relativ.
Sunt 100 de feluri diferite să iei frișca de pe tort.
Oameni, materiale, orice.
Și, oh, Doamne, cum mai curgeau banii!
În ritmul ăsta, o să mă băgați în faliment.
Cu grupul ăsta de forță de muncă, poți face concurență oricărui antreprenor din oraș.
Noi oferim un serviciu comunitar prețios.
Asta sună bine în ziare, dar eu am o familie de hrănit.
Ne știm de mult timp.
Am nevoie de contractul ăsta de autostradă. Dacă nu-I primesc, dau faliment.
la niște plăcintă...
pe care a făcut-o soția mea pentru tine. Gândește-te la asta.
Nu mi-aș face griji prea multe griji în legătură cu contractul ăsta.
Mi se pare că deja am băieții angajați în altă parte.
Să fii sigur și mulțumește-i lui Maisie pentru plăcintă.
Și în spatele oricărei înțelegeri... în spatele fiecărui dolar câștigat...
era Andy ținând contabilitatea.
Două depuneri. Maine Național și New England First.
Du-mi lucrurile la spălătorie. Două costume pentru curățat și o traistă de lenjerie.
Dacă pun prea mult înăIbitor din nou, or să dea ochii cu mine. Cum arăt?
- Foarte bine. - E un spectacol de caritate în Portland.
Vrei să guști?
- O femeie trebuie să știe să gătească! - Mulțumesc, domnule.
Și-a băgat degetele în multe plăcinte, din câte am auzit.
A avut aranjamente la care tu nici nu ai visat.
E un râu de bani murdari ce curge prin locul acesta.
Într-o zi va trebui să explice de unde au venit. Aici intru eu în scenă.
Eu îi direcționez. Îi filtrez. Îi îndrum.
Acțiuni, asigurări, obligațiuni municipale scutite de impozit.
Îi trimit afară în lume și când se întorc...
- Curați ca "scoica" unei virgine, nu? - Mai curați.
Până când Norton va ieși la pensie, îI voi fi făcut deja milionar.
Dacă se prind, o să sfârșească aici, purtând și el un număr.
- Credeam că ai încredere în mine. - Știu că ești bun, dar hârtiile lasă urme.
Acum toți devin curioși, FBI, Fiscul...
oricine.
Investigațiile vor conduce către cineva.
Sigur că da, dar nu către mine și în mod sigur nu către director.
Bine, atunci către cine? Randall Stevens.
Cine?
Partenerul "tăcut".
El e cel vinovat. El are conturile bancare.
Acolo începe procesul de filtrare. Dacă depistează ceva, vor ajunge la el.
Dar el cine e? El e o fantomă, o apariție. Al doilea văr al lui Harvey lepurele.
L- am invocat... din aer.
El nu există, cu excepția hârtiilor.
Nu poți inventa o persoană.
Ba poți, dacă știi cum funcționează sistemul.
E uimitor ce poți înfăptui cu ajutorul poștei.
Domnul Stevens are un certificat de naștere, permis de conducere, Asigurare Socială.
- Mă prostești. - Dacă depistează vreun cont,
vor căuta "Omul invizibil". - Să fiu al naibii!
Am spus că ești bun?
La dracu', tu ești Rembrandt.
Lucrul amuzant este că... pe dinafară, eram un om cinstit și drept.
A trebuit să ajung la închisoare ca să devin un escroc.
Te deranjează vreodată?
Eu nu am de-a face cu mânăriile. Eu doar procesez profiturile.
Am construit biblioteca aceea...
și am folosit-o ca să ajut oamenii să-și obțină o diplomă de liceu.
- De ce crezi că mă lasă să fac toate astea? - Ești fericit făcând în continuare spălări?
Bani în loc de haine. Ei bine, lucrez pe bani puțini. Ăsta e schimbul.
Tommy Williams a venit la Shawshank în '65...
pentru o pedeapsă de doi ani de la B la E.
Ca să înțelegeți, asta înseamnă că dădea spargeri.
Polițaii I-au prins scoțând TV-uri pe ușa din spate de la J. C. Penney.
Derbedeu tânăr. Domnul Rock 'n' Roll...
mascul feroce.
Haideți, băieți. Mișcați-vă ca melasa! Făceți-mă să arăt rău.
L- am plăcut imediat.
les cu spatele pe ușă și țineam TV-ul așa.
Unul vechi. Nu vedeam nimic. Deodată aud o voce.
"Nu mișca, puștiule, mâinile sus. "
Stăteam acolo, ținându-mă de TV. În cele din urmă vocea spune:
"Ai auzit ce am spus, băiete?" Eu zic, "Da, domnule. Am auzit.
Dar dacă scap ăsta, mă arestați și pentru distrugerea proprietății. "
Ai stat și în Cashman, nu-i așa?
Da, aia a fost o pedeapsă mai ușoară, să-ți spun drept.
Permisii la sfârșit de săptămână. Programe de muncă. Nu ca aici.
Se pare că ai stat la răcoare cam peste tot în New England.
Am tot intrat și ieșit de la 13 ani. Zi tu una, se poate să fi fost și acolo.
Poate că ar trebui să încerci o meserie nouă.
Ce vreau să spun e că...
se pare că nu ești un hoț foarte bun. Ar trebui să faci altceva.
Da, ce dracu' știi tu, Capone?
Tu pentru ce ești aici? Eu?
Un avocat m-a nenorocit.
Toată lumea e nevinovată aici. Nu știai asta?
Cum s-a dovedit și Tommy a avut o nevastă tânără și o fetiță.
Poate că s-a gândit la ele pe străzi...
sau la copilul lui care crește fără să-și cunoască tatăI.
Orice a fost... ceva a aprins un foc sub curul băiatului ăluia.
M- am gândit că ar trebui să încerc pentru echivalarea liceului.
Am auzit că ai ajutat câțiva băieți cu asta.
Nu îmi pierd timpul cu ratați, Tommy.
Eu nu sunt un ratat.
- Chiar crezi asta? - Da.
Chiar crezi ce spui?
- Da, domnule, cred. - Bine. Pentru că dacă începem...
o facem până la capăt, 100%, nimic pe jumătate.
Chestia e că, vezi...
nu citesc așa bun.
"Bine".
Nu citești...
așa bine.
Ajungem noi și la asta.
Așa că Andy I-a luat pe Tommy sub aripă. L-a plimbat prin ABC-urile lui.
Tommy s-a descurcat binișor.
Băiatul a descoperit un creier pe care nu știa că îI are.
Apoi Andy I-a îndrumat pe calea cea bună. Chiar îi plăcuse de băiat.
I- a dat fiori să ajute un tânăr să se cațere pe grămada de rahat.
Dar ăsta nu era singurul motiv.
Timpul în închisoare e plictisitor.
Așa că faci ce poți ca să mergi mai departe. Unii colecționează timbre.
Alții construiesc case din bețe de chibrit.
Andy a construit o bibliotecă.
Acum avea nevoie de un nou proiect.
Tommy era ăla.
Din același motiv petrecuse ani de zile dând formă și șlefuind pietrele acelea.
Din același motiv și-a atârnat fanteziile lui pe perete. În închisoare...
un om va face orice ca să-și țină mintea ocupată.
Prin 1966, cam în vremea când Tommy se pregătea să-și dea examenele...
era frumoasa Raquel.
A trecut timpul.
Ei?
"Ei" înseamnă belea.
- Am pierdut un an întreg aiurea! - Probabil nu e așa rău.
E mai rău. Nu am făcut nimic bine. Putea să fie și în chineză.
- Să vedem ce rezultat ai. - Îți spun eu cum o să fie rezultatul.
Două puncte, chiar acolo! Uite rezultatul tău blestemat!
Ale dracului pisici care se cațără în copaci, de 5 ori 5 este 25...
La dracu'!
Mă simt prost. L-am dezamăgit.
Asta e o prostie, puștiule. E mândru de tine.
Noi suntem prieteni vechi. ÎI știu bine. - Deștept tipu', nu?
Cât se poate de deștept. A fost bancher afară.
Pentru ce e înăuntru?
Omucidere.
Pe dracu', nu mai spune...
N- ai crede dacă te uiți la el.
Și-a prins nevasta cu un jucător de golf. I-a uns pe amândoi.
Ce?
Acum vreo patru ani...
eram în Thomaston de la 2 la 3 ani.
Furasem o mașină. A fost o prostie.
Mai erau vreo șase luni...
când am primit un nou coleg de celulă. Elmo Blatch.
Mare, un nenorocit nervos.
Tipul pe care te rogi să nu-I dea cu tine. Înțelegi ce spun?
De la 6 la 12, jaf cu mâna armată.
A zis că a făcut o grămadă de treburi.
Greu de crezut. Cât era de puternic, dacă dădeai o bășină, sărea un metru.
Și mai și vorbea într-una. Asta e altceva. Niciodată nu tăcea.
Locuri și treburi în care fusese... femei pe care le avuse.
Chiar și oameni pe care îi ucisese...
Oameni care "îi dădeau rahat".
Așa o spunea.
Așa că într-o noapte, în glumă...
îi zic: "Elmo, pe cine ai omorât?"
Și el îmi zice:
Am lucrat odată la un club, serveam la mese...
așa că puteam sparge toți nenorociții care veneau.
Deci îI aleg pe unu'...
merg într-o noapte să îi fac felul.
El se trezește...
și îmi dă rahat.
Așa că I-am omorât.
Pe el și pe târfa cu care era.
Și asta e partea cea mai bună.
Ea se frecă cu ăsta, înțelegi...
golferul ăsta profesionist, dar ea era măritată cu un bancher.
Și I-au condamnat pe bancher.
Trebuie să spun că e cea mai uluitoare poveste pe care am auzit-o vreodată.
Ce mă uimește mai mult, este că ai mușcat-o.
Domnule?
E evident că tipul ăsta Williams e impresionat de tine.
Aude povestea ta și în mod normal vrea să te înveselească.
E tânăr, nu foarte deștept.
Nu e surprinzător că nu știe în ce situație te pune.
Domnule, el spune adevărul.
Să admitem pentru moment că Blatch ăsta există.
Crezi că va cădea în genunchi plângând "Da, eu am făcut-o. Mărturisesc.
Apropo, mai adăugați o condamnare pe viață la sentința mea. "
- Cu mărturia lui Tommy redeschid procesul. - Să presupunem că Blatch e încă acolo.
- E posibil să se fi eliberat până acum. - Ar trebui să aibă ultima lui adresă.
E o șansă, nu-i așa?
Cum poți fi așa obtuz?
Ce?
Cum mi-ai spus?
- Obtuz. - Este intenționat?
Uiți de tine.
Clubul are cartelele de pontaj vechi.
Înregistrări, formulare W2 cu numele lui.
Dacă vrei să mergi mai departe cu fantezia asta, e treaba ta.
Nu o face să fie a mea. ÎntâInirea a luat sfârșit.
Dacă ies, n-o să menționez niciodată ce s-a întâmplat aici.
Voi fi de neatins ca și tine pentru spălarea banilor ălora.
Să nu-mi pomenești mie de bani, ticălosule!
Nu în biroul ăsta... nu în altă parte.
- Intră aici, acum! - Vroiam doar să te pun la distanță, atât.
Izolare. O lună.
- Ce se întâmplă? - Luați-I.
Asta e șansa mea să ies! E viața mea! Înțelegeți?
Luați-I!
O lună în "gaură".
- E cea mai lungă pedeapsă de până acum. - E doar vina mea.
Pe dracu'.
Nu tu ai apăsat trăgaciul său I-ai condamnat.
Vrei să spui că Andy e nevinovat?
- Vreau să spun, de-adevăratelea? - Așa se pare.
Dulce lisuse.
Cât timp a stat aici?
1947. Cât înseamnă? 19 ani.
- Williams, Thomas. - Da, aici.
Ce ai?
Comisia de Educație. Ticălosul a trimis-o prin poștă.
Ai de gând să o deschizi ori stai acolo cu degetul în fund?
Cu degetul în fund parcă e mai bine. Skeets, haide. Dă-mi-o, cap pătrat.
Floyd, haide.
Vrei să arunci aia, te rog?
Băi să fiu al dracului!
Puștiul a trecut. O medie de 8+.
Mă gândeam că vrei să știi.
Directorul vrea să-ți vorbească.
Aici?
Asta a spus.
- Domnule director? - Tommy...
Îți cer să ții conversația asta doar pentru noi.
Mă simt și așa destul de prost.
Avem o problemă.
Cred că poți aprecia asta.
Da, domnule.
Sigur pot.
Îți spun, fiule, lucrul ăsta chiar mi-a tăiat respirația.
Mă ține treaz nopțile. Ăsta e adevărul.
Lucrul corect de făcut...
uneori e greu de știut care este.
Înțelegi?
Am nevoie de ajutorul tău, băiete.
Dacă o să fac o mișcare...
nu trebuie să fie nici cea mai mică urmă de îndoială.
Trebuie să știu dacă ce i-ai spus lui Dufresne a fost adevărat.
Da, domnule. Absolut.
Ai jura lucrul acesta în fața unui judecător și al unui juriu
cu mâna pe Cartea Sfântă și să faci un jurământ în fața Domnului?
Dați-mi șansa asta.
Așa mă gândeam și eu.
Sunt sigur că ai aflat deja.
Teribil lucru.
Unul atât de tânăr încercând să evadeze. Mai avea mai puțin de un an.
I- a frânt inima căpitanului că I-a împușcat. Într-adevăr, așa a fost.
Va trebui să lăsăm totul în urmă.
Să mergem mai departe.
Gata.
Totul se oprește.
la pe altcineva să se ocupe de schemele tale.
Nimic nu se oprește.
Nimic.
Sau tu vei ispăși cea mai cruntă pedeapsă. Fără protecție din partea gărzilor.
Am să te scot din camera aia de un pat ca la Hilton și te trimit jos, cu sodomiștii.
Ai să crezi că "ți-o pune" trenul.
Și biblioteca...
s- a dus.
Sigilată, cărămidă cu cărămidă.
O să facem un grătar cu cărți în curte.
Se vor vedea flăcările de la kilometri. Vom dansa împrejurul lor ca săIbaticii.
Mă înțelegi? Te-ai prins?
Sau sunt obtuz?
Mai dă-i o lună să se gândească la asta.
Soția mea spunea că sunt un om dificil de cunoscut.
Ca o carte închisă.
Se plângea de mine tot timpul.
Era frumoasă.
Doamne, ce-am iubit-o...
Nu am știut cum să o arăt, asta e tot.
Am ucis-o, Red.
Nu am apăsat trăgaciul...
dar am îndepărtat-o.
De aceea a murit, din cauza mea...
a felului în care sunt.
Asta nu te face un ucigaș.
Un soț rău, poate.
- Dar nu tu ai apăsat trăgaciul. - Nu, nu eu.
Altcineva a făcut-o.
Și eu am ajuns aici.
Ghinion, cred.
Plutește în jur.
Trebuie să pice pe cineva.
Era rândul meu, asta e tot.
Eram în calea furtunii.
Eu nu m-am așteptat ca furtuna să dureze atât de mult.
Crezi că vei ieși vreodată de aici?
Eu?
Da.
Într-o zi, când o să am o barbă albă și două sau trei bile la gânditor.
Îți spun eu unde m-aș duce.
Zihuatanejo.
Cum?
Zihuatanejo.
E în Mexic.
Un loc mic în Oceanul Pacific.
Știi ce zic mexicanii despre Pacific?
Spun că nu are amintiri.
Acolo vreau să trăiesc restul vieții.
Un loc cald fără amintiri.
Să deschid un mic hotel...
chiar pe plajă.
Să cumpăr o barcă veche fără valoare... și s-o repar, s-o fac ca nouă.
Să-mi duc oaspeții în larg la pescuit.
Zihuatanejo.
Într-un loc ca ăsta, mi-ar fi de folos un om care știe cum să facă rost de lucruri.
Nu cred că aș reuși afară.
Am fost aici cea mare parte din viață.
Eu sunt un om instituționalizat acum. Așa cum era Brooks.
Te subestimezi.
Nu cred.
Aici sunt tipul care îți poate face rost de lucruri, desigur, dar afară
tot ce îți trebuie găsești în Paginii Aurii. La dracu', n-aș ști de unde să încep.
Oceanul Pacific?
Rahat!
Mă sperie de moarte ceva așa mare. Pe mine nu.
Nu mi-am împușcat soția și nici pe amantul ei.
Orice greșeli am făcut, am plătit pentru ele cu vârf și îndesat.
Hotelul ăla, barca aia...
Nu cred că cer prea mult.
Nu ar trebui să-ți faci asta.
Astea sunt doar vise de rahat.
Mexicul e departe iar tu ești aici înăuntru...
și asta este.
Da, așa e. Asta este.
Este acolo departe și eu sunt aici înăuntru.
Cred că totul se rezumă la o simplă alegere.
Ocupă-te de viață...
sau ocupă-te de moarte.
Dacă ieși vreodată de aici, fă-mi un serviciu.
Sigur, Andy. Orice.
Este o pășune mare lângă Buxton. Știi unde este Buxton?
- Sunt multe pășuni acolo. - Una în special.
Are un zid lung de piatră cu un nuc mare la capătul de Nord.
E ca ceva într-o poezie de Robert Frost.
Acolo am cerut-o pe soția mea în căsătorie.
Am mers acolo la un picnic...
și am făcut dragoste sub nucul acela. Am cerut-o și ea a spus da.
Promite-mi, Red.
Dacă ieși vreodată... găsește locul acela.
La baza copacului, o să găsești o piatră care nu are ce căuta în Maine.
O bucată de sticlă vulcanică neagră.
E ceva îngropat sub ea. Vreau să ai tu acel lucru.
Ce, Andy?
Ce e îngropat acolo?
Va trebui să o faci...
ca să vezi.
Nu, îți spun eu. Tipul este...
Vorbește aiurea.
Sunt într-adevăr îngrijorat pentru el. Să nu-I pierdem din ochi.
E bine ziua, dar noaptea e singur.
O, Doamne.
Ce?
Andy a venit azi la docul de încărcare.
Mi-a cerut o bucată de funie. Funie?
De 2 metri.
Și tu i-ai dat...
Desigur. De ce nu i-aș fi dat? lisuse, Haywood.
De unde trebuia să știu?
Îți amintești de Brooks Hatlen?
Nu! Andy n-ar face asta niciodată. Niciodată.
Nu știu...
Orice om are un moment în care cedează.
Să mergem. Vreau să ajung acasă.
Aproape am terminat, domnule.
Trei depozite în seara asta.
Du-mi lucrurile la spălătorie. Și lustruiește-mi pantofii.
- Vreau să lucească că oglinzile. - Da, domnule.
Mă bucur să te văd din nou, Andy. Locul n-a mai fost la fel fără tine.
Stingerea!
Am mai avut nopți lungi.
Singur în noapte cu nimic altceva decât gândurile mele...
timpul poate să taie ca o sabie.
Aceea a fost cea mai lungă noapte a vieții mele.
Numărătoarea!
Rândul 3 Sud, corespunde!
Om lipsă în rândul 2, celula 245!
Dufresne!
leși afară. Ții spectacolul în loc!
Nu mă face să vin după tine, că te căsăpesc!
La dracu', mă ții din treabă. Am un program de respectat.
Ori ești bolnav ori mort. Nu te prosti! Mă auzi?
Oh, Sfinte Dumnezeule.
Vreau ca fiecare om din aripa asta să fie interogat.
- Începeți cu prietenul ăla al lui. - Cine?
Deschideți 237.
Ce vrei să spui, "Nu era acolo"? Nu-mi spune mie asta.
- Să nu-mi mai spui asta încă o dată. - Dar, domnule, nu era.
Asta pot să văd și eu, Haig! Crezi că sunt chior?
Asta spui?
- Sunt orb, Haig? - Nu, domnule!
Dar tu. Ești chior?
- Spune-mi ce e asta. - Numărătoarea de noaptea trecută.
- Vezi numele lui Dufresne aici? - Sigur. Chiar aici.
"Dufresne".
Era în celula lui la stingere.
Ar fi trebuit să fie aici și la deșteptare.
Vreau să fie găsit. Nu mâine. Acum!
Da, domnule.
Haideți. Mișcați-vă cururile.
În picioare.
Ei?
Ei, ce?
Vă vedeam mereu împreună. Erați de nedespărțit.
Trebuie să fi spus ceva.
Nu, domnule.
Nici un cuvânt.
Doamne, e o minune!
Omul a dispărut ca o bășină în vânt.
Nu a rămas nimic...
decât niște pietre amărâte pe un pervaz de fereastră.
Și păpușa aia pe perete. Să o întrebăm pe ea. Poate știe ea.
Ce spui, pufoaso? Ai chef de vorbă?
Cred că nu.
Ea de ce ar fi altfel?
Asta e o conspirație.
Asta este.
O conspirație mare și nenorocită!
Și toată lumea e băgată!
Inclusiv ea!
În 1966...
Andy Dufresne a evadat...
din Închisoarea Shawshank.
Tot ce au găsit a fost o pereche murdară de haine de închisoare...
o bucată de săpun...
și un piolet vechi... ros ca dracu' până la mâner.
Crezusem că i-ar lua 600 de ani
unui om să facă un tunel pe sub zid cu el.
Bătrânul Andy I-a făcut în mai puțin de 20.
Oh, lui Andy îi plăcea geologia.
Îmi închipui că făcea apel la firea lui meticuloasă.
O eră glaciară aici...
un milion de ani de munte înăIțat acolo.
Geologia este studiul presiunii și timpului.
Doar atât trebuie, de fapt.
Presiune.
Și timp.
Asta și un poster al dracului de mare.
Cum spunea și el...
în închisoare, un om trebuie să facă orice ca să-și țină mintea ocupată.
Se pare că hobby-ul favorit al lui Andy a fost să-și care peretele în curte...
puțin câte puțin.
Cred că după ce Tommy a fost ucis...
Andy a hotărât că stătuse aici destul de mult.
Să mergem. Vreau să ajung acasă.
Aproape am terminat, domnule.
Trei depozite în seara asta.
Andy a făcut ce i s-a spus.
A lustruit pantofii ăia până au fost oglindă.
Gărzile pur și simplu nu au observat. Nici eu.
Vreau să spun, pe bune... chiar te uiți la încăIțămintea unui om?
Andy s-a târât spre libertate prin 500 de yarzi...
de apă mirosind a rahat cum nici măcar nu-mi pot imagina.
Sau poate nici nu vreau.
500 de yarzi.
Asta e lungimea a cinci terenuri de fotbal.
Aproape o jumătate de milă.
În dimineața următoare, cam atunci când Raquel își dezvăluia secretul...
un bărbat pe care nimeni nu-I văzuse vreodată...
intră în Banca Națională a Statului Maine.
Până în acea clipă, el nu existase.
- Vă pot ajuta cu ceva? Avea toate actele necesare...
permis de conducere, certificat de naștere, carnet de sănătate...
și semnătura era aceeași.
Trebuie să spun că îmi pare rău că vă pierdem de client.
Sper că vă veți simți bine în străinătate. Mulțumesc.
Sunt sigur că așa va fi.
- lată cecurile. Mai doriți ceva? - Vă rog, vreți să adăugați asta...
la corespondența dumneavoastră? - Cu plăcere.
O zi bună, domnule.
Domnul Stevens a vizitat multe bănci din zona Portland în dimineața aia.
În total, a retras... mai mult de 370.000 $ din banii lui Warden Norton.
Plata pentru 19 ani.
Bună dimineața, Portland Daily Bugle.
Byron Hardomnuley? Ai dreptul să nu spui nimic.
Dacă renunți la acest drept, tot ce spui poate fi folosit împotriva ta.
Nu am fost acolo ca să văd, dar am auzit că Byron Hadley se smiorcăia ca o fată...
când I-au luat.
Norton nu a avut nici o intenție să plece la fel de tăcut.
Samuel Norton.
Avem un mandat de arestare. Deschideți.
Deschideți ușa.
Nu sunt sigur care e cheia.
Fă-ți soartă mai ușoară, Norton!
Îmi place să cred că ultimul lucru care i-a trecut prin cap...
în afară de glonțul acela a fost să se întrebe cum dracu' I-a făcut Andy.
Nu mult timp după ce directorul ne-a lipsit de compania lui...
am primit o ilustrată prin poștă.
Era goală, dar ștampila era...
Fort Hancock, Texas.
Fort Hancock...
chiar la graniță.
Pe acolo Andy a trecut frontiera.
Când mi-I imaginez mergând spre Sud în propria lui mașină decapotabilă...
mă face să râd.
Andy Dufresne...
care s-a târât printr-un râu de rahat... și a ieșit curat pe partea cealaltă.
Andy Dufresne...
îndreptându-se către Pacific.
Hadley I-a luat de gât, nu?
Și spune: "Cred că ăsta o să aibă un accident. "
Aceia dintre noi care I-au cunoscut bine vorbim despre el adesea.
Jur, chestii pe care le-a dorit...
"Prietenilor mei le-ar prinde bine niște beri. "
Și le-a obținut!
Uneori mă întristează, totuși...
Andy plecat.
Trebuie să mă gândesc că unele păsări nu sunt făcute să stea în colivie.
Penele lor sunt prea strălucitoare
și când zboară...
o parte din tine care știe că a fost un păcat să le închizi, se bucură nespus.
Dar totuși...
locul în care trăiești este cu atât mai gol că a plecat.
Cred că mi-e dor de prietenul meu.
Te rog, stai jos.
Ellis Boyd Redding...
dosarul tău spune că ai ispășit 40 de ani. Te simți reabilitat?
Reabilitat?
Ei bine, să vedem...
Habar nu am ce înseamnă asta.
- Înseamnă că poți să reintra în societate. - Știu ce crezi tu că înseamnă, băiete.
Pentru mine este doar un cuvânt inventat.
Un cuvânt al unui politician, inventat pentru că...
tineri ca tine să poată purta un costum, o cravată...
și să aibă o slujbă.
Ce vrei să știi de fapt?
Dacă îmi pare rău pentru ce am făcut? - Îți pare?
Nu e zi care trece în care să nu simt părere de rău.
Nu pentru că sunt aici înăuntru sau pentru că tu crezi că ar trebui.
Mă uit în urmă la felul cum eram atunci...
un tânăr.
Un copil prost care a comis acea crimă oribilă.
Vreau să îi vorbesc.
Vreau să încerc să-i bag mințile în cap.
Să-i spun cum stau lucrurile.
Dar nu pot.
Puștiul ăla e de mult dus...
și bătrânul ăsta e tot ce a rămas.
Trebuie să trăiesc cu asta.
Reabilitat?
E doar un cuvânt de rahat.
Așa că tu continuă să ștampilezi acolo băiete și nu îmi mai irosi timpul.
Pentru că, să-ți spun adevărul...
puțin îmi pasă.
Poftim, domnișoară.
Pauză?
Nu trebuie să îmi cereți voie de fiecare dată ca să vă duceți la W.C.
Mergeți pur și simplu.
40 de ani am cerut permisiunea să mă piș.
Nu pot scurge o picătură fără să cer voie.
Ăsta e adevărul dur spus în față.
În nici un caz nu am să reușesc afară.
Tot ce fac este să mă gândesc cum să încalc termenii eliberării condiționate...
ca să mă trimită înapoi.
Teribil lucru, să trăiești în frică.
Brooks Halen o știa.
O știa prea bine.
Tot ce vreau e să fiu înapoi, unde lucrurile au rost pentru mine.
Unde nu trebuie să îmi fie teamă tot timpul.
Doar un lucru mă oprește.
O promisiune pe care i- am făcut-o lui Andy.
lată.
Vă mulțumesc mult, domnule.
Dragă Red:
Dacă citești asta, ai ieșit...
și dacă ai ajuns așa departe, poate că vei mai merge puțin.
Îți amintești numele orașului, nu?
Zihuatanejo.
Mi-ar prinde bine un om de nădejde care să mă ajute la proiectul meu.
O să te aștept, iar masa de șah e pregătită deja.
Ține minte, Red...
speranța e un lucru bun... poate cel mai bun dintre lucruri.
Și un lucru bun nu moare niciodată. Sper ca această scrisoare...
să te găsească bine.
Prietenul tău... Andy.
"Ocupă-te de viață...
sau ocupă-te de moarte. "
Are al dracului de multă dreptate.
Pentru a doua oară în viața mea am încăIcat legea.
ÎncăIcarea termenilor eliberării condiționate.
Desigur, mă îndoiesc că vor răscoli planeta pentru asta.
Nu pentru un escroc bătrân ca mine.
Fort Hancock, Texas, vă rog.
Îmi dau seama că sunt așa de emoționat încât abia mai pot sta locului.
Cred că e încântarea pe care doar un om liber o poate simți.
Un om liber la începutul unei lungi călătorii...
și al cărei sfârșit nu e sigur.
Sper că voi reuși să trec granița.
Sper că îI voi vedea pe prietenul meu și să-i strâng mâna.
Sper că Pacificul este la fel de albastru ca în visele mele.
Sper.